Суддя Бугера О. В. 

Справа № 636/421/26 
Провадження № 2/644/2482/26 

01.06.2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Бугери О.В.,
За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №1 Індустріального районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:
15.01.2026 року директором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Сердійчук Я. через систему «Електронний суд» подано до Чугуївського міського суду Харківської області відповідну позовну заяву. 16.01.2026 року ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області справу передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Харкова. Справа надійшла до суду 11.02.2026 року.
В позовній заяві, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2910663 від 07.02.2022 року в розмірі 15509,70 грн. та кредитним договором № 6270309 від 05.02.2022 року в розмірі 12620,00 грн. та судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та втрати на професійну правову допомогу у розмірі 13000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.02.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та  ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 6270309, за умовами якого останній отримав 8000 грн 00 коп., зі встановленою процентною ставкою - 2.50 % від фактичного залишку кредиту. Кредитний договір укладено в електронній формі.
Відповідно до п. 1.5.3. Кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
23.05.2024 було укладено договір № 23/05/2024, за умовами якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь позивача право вимоги за кредитним договором № 6270309 від 05.02.2022. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до відповідача за договором № 6270309 від 05.02.2022 в сумі 12620,00 грн, з яких: 8000,00 грн. -заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3100,00 грн.-заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1520,00 грн. - заборгованість за комісіями.
Також, 07.02.2022 між ТОВ" ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та  ОСОБА_1  укладено Договір № 2910663. На підставі умов зазначеного Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки Позичальника, реквізити якої надані Позичальником Товариству з метою отримання кредиту. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, відповідно до умов Договору. Так, сторони зазначеного Договору погодили, що Товариство зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тіло кредиту (загальний розмір) складає: 3000,00 гривень. Строк кредиту 360 днів. Укладаючи Договір, Позичальник зобов`язався, у встановлений Договором строк, повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором, а також виконувати інші обов`язки, передбачені Договором, Правилами та чинним законодавством України. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на день звернення до суду строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
17.05.2023 укладено Договір №17052023, відповідно до якого ТОВ Лінеура Україна відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2910663.
23.05.2024 укладено Договір №23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2910663. 
Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до відповідача за договором № 2910663 від 07.02.2022 в сумі 15509,70 грн, з яких: 3000,00 грн. -заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 12509,70 грн. -заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
Враховуючи наведене, оскільки відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за кредитним договором № 2910663 від 07.02.2022 в розмірі 15509,70 грн., та кредитним договором № 6270309 від 05.02.2022 в розмірі 12620,00 грн. просить стягнути з відповідача користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» зазначену суму, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 05.03.2026 було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу для розгляду по суті.
Представник позивача просив проводити розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово шляхом надіслання СМС-повістки на особистий номер телефону та шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження з позовною заявою, судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання, конверти повертаються з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Враховуючи неявку відповідача та думку представника позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи заочно, за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.02.2022 між ТОВ «ЛІЕНУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 2910663 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 3000,00 грн, на строк 360 днів, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Т286», з умовами якого останній був ознайомлений. Дані обставини підтверджуються копією договору № 2910663 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.02.2022; паспортом споживчого кредиту від 07.02.2022 та копією правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА Україна». У період договору було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,99% в день. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису підтвердив, що отримав та ознайомився із інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, а саме: 07.02.2022 здійснило перерахунок грошей у сумі 3000,00 грн на банківський рахунок картки  НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 01.03.2024 № 1-0103.
17.05.2023 укладено Договір №17052023, відповідно до якого ТОВ Лінеура Україна відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2910663. 23.05.2024 укладено Договір №23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2910663. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2910663 від 07.02.2022 в сумі в сумі 15509,70 грн, з яких: 3000,00 грн. -заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 12509,70 грн. -заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Також, 05.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 6270309, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надає відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 8000,00 грн шляхом переказу на картковий рахунок, загальним строком на 90 днів з 05.02.2022 року; комісія за надання кредиту 1520,00 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 19% від суми кредиту; зі встановленою процентною ставкою - 2.50 % від фактичного залишку кредиту. Кредитний договір укладено в електронній формі. Відповідно до п. 1.5.3. Кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. ОСОБА_1 був ідентифікований за допомогою одноразового ідентифікатором V35986, надісланого на номер телефону  НОМЕР_2 /
23.05.2024 було укладено договір № 23/05/2024, за умовами якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь позивача право вимоги за кредитним договором № 6270309 від 05.02.2022. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги до відповідача за договором № 6270309 від 05.02.2022 в сумі 12620,00 грн, з яких: 8000,00 грн. -заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3100,00 грн.-заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1520,00 грн. - заборгованість за комісіями.
За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст.611ЦК України визначає. За змістом ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості
Суд, дослідивши надані позивачем докази, прийшов до висновку, що у відповідача ОСОБА_1 існує обов`язок перед позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 2910663 від 07.02.2022 року та договором № 6270309 від 05.02.2022 року.
Оскільки на час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав її звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаними вище кредитними договорами.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, не повернула у строк позивачу отримані кредитні кошти, в результаті чого перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором № 2910663 від 07.02.2022 року в розмірі 15509,70 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 12509,70 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та за кредитним договором № 6270309 від 05.02.2022 року в розмірі 11100,00 грн., яка складається з наступного: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 3100,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Щодо вимоги про стягнення комісії за кредитним договором № 6270309 від 05.02.2022 року в розмірі 1520,00 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
Оцінюючи зміст положення пункту п. 1.5.1 кредитного договору, яким передбачено, що Комісія за надання Кредиту: 1520,00 грн, у той же час у договорі немає жодних посилань за які послуги стягується комісія.
Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту п. 1.5.1 кредитного договору № 6270309 від 05.02.2022 року, яким передбачено сплату комісії суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 позивачем було укладено з адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІССТАНС» 02.07.2024.
Із заявки на надання юридичної допомоги № 1757 від 03.11.2025 та акту № 23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 убачається, що надання усної консультації з вивченням документів, кількість годин: 2, вартість послуги 4000,00 грн. та складання позовної заяви становить, кількість годин: 3, вартість послуги 9000,00 грн.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу за послуги щодо складання позовної заяви в сумі 9000 грн, витрати пов`язані із надання усної консультації з вивченням документів, кількість годин: 2, вартість послуги 4000,00 грн., відшкодуванню не підлягають, оскільки не відносяться до витрат на правову допомогу з розглядом справи. Суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.
Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 9000 гривень, пропорційно до задоволених позовних вимог, позивачем заявлено вимоги на суму 28129,70 гривень та сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., судом задовольняються позовні вимоги позивача на суму 26609,70 гривень, тобто стягненню підлягає судовий збір в сумі 2291,50 грн (26609,70х2422,40/28129,70), а також (26609,70х9000/28129,70), витрати на правову допомогу складають 8513,68 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 617, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1077, 1084 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 247, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Код ЄДРПОУ: 42640371, 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521), заборгованість за договором № 2910663 від 07.02.2022 року в розмірі 15509,70 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 12509,70 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та за кредитним договором № 6270309 від 05.02.2022 року в розмірі 11100,00 грн., яка складається з наступного: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 3100,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, та всього в розмірі 26609 (двадцять шість тисяч шістсот дев`ять) гривень 70 копійок.
В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про стягнення комісії та штрафу, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Код ЄДРПОУ: 42640371, 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521), понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2291,50 грн. та пов`язані з витратами на правову допомогу в розмірі 8513,68 грн. та всього в сумі 10805 (десять тисяч вісімсот п`ять) гривень 18 копійок.
Повний текст рішення виготовлений 01.06.2026 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя       О.В. Бугера