П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/6046/24	
Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального районного суду м.Миколаєва, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Центрального районного суду м.Миколаєва, ТУ ДСА України в Миколаївській області, у якому просила:
- визнати протиправним наказ Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.03.2024р. №63-ос/2 «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Центрального районного суду м.Миколаєва на 2024 рік» в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі на 2024 рік з 25.01.2024р. ОСОБА_1 , головного спеціаліста суду на рівні – 06 відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 25.01.2024р., становить 03 роки 00 місяць 01 днів; 
- зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до ст.52 ЗУ «Про державну службу» на підставі наказу №53-о/с від 8.03.2024р., яким було встановлено розмір надбавки за вислугу років на державній службі 9 відсотків посадового окладу, стаж державної служби становить 03 роки 00 місяців 01 днів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є працівником апарату Центрального районного суду м.Миколаєва.
Позивачка зазначає, що наказом керівника апарату від 26.03.2024р. №63-ос/2 «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Центрального районного суду м.Миколаєва на 2024 рік» їй встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 4 відсотка посадового окладу.
Вважаючи, що надбавка за вислугу років має бути встановлена з розрахунку 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2024р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2024р. провадження у справі за №400/6046/24 було зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/7215/24.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2026р. поновлено апеляційне провадження у даній справі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки застосуванням до її оплати праці з 25.01.2024р. нового правового режиму жодним чином не порушено, оскільки розмір надбавки за вислугу років від посадового окладу відповідно до першого правового режиму у випадку позивачки складав 608,4грн. (9% від 6 760грн.), а відповідно до другого правового режиму - 681,72грн. (6% від 11 362грн.). Тобто, розмір надбавки за вислугу років позивачки з 25.01.2024р. в абсолютних показниках зріс, а не знизився.
Надбавка у розмірі, передбаченому ч.1 ст.52 ЗУ «Про державну службу» протягом 2024 року, може застосовуватися виключно щодо посадових окладів, у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби відповідно до Постанови КМУ №1409 від 29.12.2023р..
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до наказу від 14.09.2023р. за №230-о/с ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу з організаційного забезпечення діяльності суду, роботи по зверненню громадян та аналітично-статистичної роботи Центрального районного суду м.Миколаєва з 15.09.2023р. (а.с.21).
Також відповідно до вказаного вище наказу позивачці встановлено надбавку за вислугу років на рівні 6 відсотків посадового окладу.
У подальшому, на виконання вимог п.12 Прикінцевих положень ЗУ «Про державний бюджетна 2024 рік», ст.46 ЗУ «Про державну службу», Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 25.03.2016р. №229, керівником апарату суду видано наказ від 26.03.2024р. за №63-о/с/2, яким зокрема позивачці встановлено надбавку за вислугу років на рівні 4 відсотків посадового окладу з 25.01.2024р. (а.с.24-27).
Позивачка вважає, що їй протиправно зменшено розмір надбавки за вислугу років державного службовця, а тому звернулася до суду з даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій відповідачів у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 130 Конституції України встановлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відповідно до своєї преамбули ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Згідно з ст.4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.6 ст.155 Закону №1402-VIII).
Відповідно до ч.4 ст.150 Закону №1402-VIII розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до найнижчої за умовами оплати праці посади державної служби, установлюється в розмірі, встановленому законодавством про державну службу. 
Розмір посадових окладів інших працівників апарату суду збільшується на відповідний коефіцієнт пропорційне посадовим окладам працівників, посади яких віднесені до попередньої за умовами оплати праці посади державної служби в такому суді з урахуванням юрисдикцій державних органів.
Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015р. №889-VIII відповідно до його преамбули, визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Статтею 3 Закону №889-VIII визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону №889-VIII державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з ч.1 ст.46 Закону №889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років.
Відповідно до ч.ч.1-2, 4-5, 8 ст.50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).
Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.
Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.
Особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до ч.1 ст.52 Закону №889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Разом з тим, 1.01.2024р. набрав чинності Закон України від 9.11.2023р. №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у пункті 10 розділу «Прикінцеві положення» якого визначено, що в 2024 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, крім державних органів, зазначених у пунктах 20- 22 цього розділу.
Згідно з п.12 р. «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таким чином, наведені норми свідчать про різне правове регулювання питання визначення розміру надбавки за вислугу років на державній службі: Закон №889-VIII встановлює загальні правила її обчислення (3 відсотки за кожний рік стажу, але не більше 50 відсотків посадового окладу), тоді як Закон №3460-ІХ запроваджує на 2024 рік інший, зменшений розмір такої надбавки (2 відсотки за кожний рік стажу, але не більше 30 відсотків посадового окладу).
Колегія суддів зазначає, що визначальним для вирішення даної справи є визначення того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру цієї надбавки: законодавства про державну службу чи про державний бюджет.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що на розгляді у Верховному Суді перебувала зразкова справа №240/7215/24, предметом якої було питання правомірності виплати у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 9 листопада 2023р. №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік», який зупинив дію приписів Закону України від 10 грудня 2015р. №889-VIII «Про державну службу».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026р. у справі №240/7215/24 Суд дійшов висновку, що нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, а саме, на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
За наслідком дослідження питання стосовно того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру надбавки за вислугу років на державній службі: законодавства про державну службу чи про державний бюджет, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що у спірних правовідносинах немає колізії, а відтак немає потреби у віднайденні механізму її подолання, оскільки пізніше прийнятим Законом №3460-ІХ визначено, що норми раніше прийнятого Закону України «Про державну службу» про умови та порядок оплати праці державних службовців застосовуються лише в тій частині, що не суперечить цьому Закону. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що є пряма норма Закону №3460-ІХ, яка зупинила дію норми Закону України «Про державну службу» та чітко врегульовує особливості оплати праці певних категорій державних службовців. Тобто, норми Закону України «Про державну службу» щодо оплати праці державних службовців, які суперечать Закону про державний бюджет, не застосовуються, бо їхню дію зупинено на період чинності відповідних приписів Закону №3460-ІХ.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця, а саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.
Беручи до уваги та застосовуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вказує, що механізм обчислення надбавки за вислугу років та її граничного розміру у 2024р. врегульоване винятково ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», а саме пунктом 12, яким зокрема визначено, що у 2024 році надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Слід вказати, що норма п.12 р. «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX неконституційною не визнавалась. До моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення про визнання нормативно-правового акта чи його окремих приписів неконституційними такі приписи зберігають чинність і є обов`язковими для всіх суб`єктів правовідносин, зокрема й для органів державної влади та їх посадових осіб.
Відтак, враховуючи приписи п.12 р. «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, керівник апарату Центрального районного суду м.Миколаєва видав наказ, яким встановив позивачці на 2024 рік надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 4 відсотків посадового окладу з 25.01.2024р., а ТУ ДСА в Миколаївській області провело позивачці нарахування та виплату надбавки за вислугу років відповідно до оскаржуваного наказу.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що відповідачі діяли правомірно, відповідно до чинного п.12 р. «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2024р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко