Справа № 143/247/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 року   м. Погребище 

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого – судді Гуцола М.П.,
з участю секретаря судових засідань Москаленко С.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися,-  
встановив: 

короткий зміст позовних вимог.

09.03.2026 позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Позивач зазначає, що 23.04.2009 між її матір`ю ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвов про розірвання шлюбу, виданим відділом РАЦС Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 20. 
У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася позивач – ОСОБА_1 , яка на даний час є повнолітньою, навчається у Погребищенському медичному фаховому коледжі, за спеціальністю «Медсестринство» за державним замовленням, що потребує значних фінансових витрат. Через навчання ОСОБА_1 не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.
У позовній заяві позивач зазначає, що вона проживає з матір`ю, а відповідач матеріальну допомогу на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не надає та ухиляється від виконання батьківських обов`язків по її утриманню та вихованню.
Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн 00 к. щомісячно до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.

Рух справи, аргументи учасників справи, позиція суду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 11).
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 11.03.2026 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07.04.2026 (а.с. 13).
07.04.2026 розгляд справи відкладено за заявою відповідача (а.с. 18).
16.04.2026 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Свої заперечення на позов ОСОБА_2 мотивує тим, що позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, однак на твердження цього не надано жодного доказу. Станом на 16.04.2026 відповідач немає можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки немає будь-якого доходу, здійснює постійний догляд за своєю матір`ю – ОСОБА_4 , що підтверджується актом про становлення факту здійснення особою постійного догляду. Окрім того у відповідача на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей (а.с. 26-40).
28.04.2026 розгляд справи відкладено за клопотанням позивача (а.с. 42).
Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Встановлені судом обставини справи.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Погребище Погребищенського району Вінницької області. ЇЇ батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії  НОМЕР_1 (а.с. 4)
23.04.2009 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтво про розірвання шлюбу, виданим відділом РАЦС Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 29 (а.с. 5)
Згідно з довідкою №01-36/48 Погребищенського медичного фахового коледжу від 04.03.2026 ОСОБА_1 є студентом Погребищенського медичного фахового коледжу денної форми навчання, 3 курсу за спеціальністю «Медсестринство» за державним замовленням, дата початку навчання 01.09.2023, запланована дата закінчення навчання 30.06.2027 (а.с. 7). 
Відповідач ОСОБА_2 23.09.2016 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 40). Від вказаного шлюбу у відповідача народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 ).
Як слідує з акту №60 від 05.02.2026 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду відповідач ОСОБА_2 здійснює постійний догляд за матір`ю ОСОБА_4 (а.с. 28-29), яка потребує такого догляду відповідно до висновку №77 про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду (а.с. 30).
З довідок форми ОК-7 та форми ОК-5 Пенсійного фонду України, що сформовані 06.04.2026 слідує, що доходи у ОСОБА_2 відсутні (а.с. 31-37).

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно із ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно Постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року, справа №521/16268/18, зроблено висновок, що конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання.
Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також за наявності юридичного факту - наявності у батьків можливості надання такої допомоги.
При вирішенні спору суд враховує, що ОСОБА_2 на даний час перебуває у другому шлюбі, має на утриманні 2 малолітніх дітей від другого шлюбу – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово не працює, оскільки здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_4 , яка потребує такого догляду.
З довідок форми ОК-7 та форми ОК-5 Пенсійного фонду України, що сформовані 06.04.2026 слідує, що доходи у ОСОБА_2 відсутні.
Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися.
Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 199-200 СК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 206, 223, 263-266 ЦПК України, суд –

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися – відмовити.
Компенсувати за рахунок держави 1331,20 грн судового збору у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 19.05.2026.

Учасники справи (сторони):

Позивач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя