Справа №591/14292/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2066/26 	
Категорія - 69 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Щербаченко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сумцова Євгена Станіславовича 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2026 року (суддя Косар А.І.), постановлену у м. Суми, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сумцов Є.С. звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано такими обставинами.
17 грудня 2022 року між позивачем та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, вони мають спільну малолітню дочку, 2023 року народження. На цей час сторони не підтримують шлюбних стосунків, кожен веде відокремлений спосіб життя, планів на спільне життя та збереження сім`ї не мають, шлюб носить формальний характер. Примирення та подальше збереження шлюбу вважає неможливим, не вбачає потреби у визначенні судом строку для примирення.
17 березня 2026 року представник ОСОБА_2 – адвокат Сергєєва С.А. звернулася до суду із заявою про надання сторонам строку для примирення.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2026 року надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення п`ять місяців. 
Провадження у справі до закінчення строку для примирення зупинено.
Постановляючи ухвалу, суд врахував заперечення відповідачки проти розірвання шлюбу, її доводи про можливість збереження сім`ї, наявність у подружжя малолітньої дитини, факт перебування позивача на військовій службі в ЗСУ та спричинене цим тимчасове окреме проживання сторін, не встановив обставин, за яких примирення суперечило б моральним засадам суспільства та дійшов висновку про доцільність вжиття заходів щодо примирення подружжя. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 251 ЦПК України зупинив провадження у справі на строк, наданий для примирення сторін.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Сумцов Є.С. оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати в частині зупинення провадження у справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. 
Заперечуючи проти зупинення провадження у справі, вказує про категоричне заперечення позивача проти надання строку для примирення подружжя, вважає, що заявляючи таке клопотання, відповідачка зловживає процесуальними правами, справа має бути вирішена по суті. Суд першої інстанції дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про наявність реальної можливості примирення сторін, формально підійшов до оцінки фактичних взаємин подружжя та не врахував послідовне і чітке волевиявлення позивача щодо припинення шлюбних відносин. Судом не надано належної оцінки викладеним у позовній заяві обставинам фактичного припинення сімейних відносин сторін, безпідставно зазначено про відсутність даних щодо часу припинення шлюбних відносин. Висновок суду про можливість примирення ґрунтується виключно на припущеннях та поясненнях відповідачки, які самі по собі не свідчать про реальну перспективу відновлення сім`ї.
Вказує, що суд фактично поклав на позивача не передбачений законом обов`язок доводити, що надання строку для примирення суперечить моральним засадам суспільства, тоді як положення статті 111 СК України вимагають від суду оцінки фактичних взаємин сторін та реальності перспектив примирення.
Доводить невмотивованість необхідності надання саме п`ятимісячного строку для примирення та безпідставне затягування розгляду справи про розірвання шлюбу всупереч праву позивача на ефективний судовий розгляд та на припинення шлюбних відносин.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідачка не скористалася.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Із 17 грудня 2022 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 22).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною третьою статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно зі статтею 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. 
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до статі 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 
Якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються.
Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.
Згідно з частиною 7 статті 240 ЦПК України У справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити строк для примирення подружжя, який не може перевищувати шість місяців, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України. 
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 111 СК України.
Таким чином, урахувавши позицію відповідача щодо бажання зберегти шлюб, наявність у сторін малолітньої дитини та необхідність урахування її інтересів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про надання сторонам строку для примирення в межах строку, визначеного частиною 7 статті 240 ЦПК України. Указані висновки суду сторонами не оскаржуються.
Разом із тим колегія суддів звертає увагу, що після надання сторонам строку для примирення зупинення провадження у справі є не правом суду, а його процесуальним обов`язком, прямо передбаченим пунктом 4 частини 1 статті 251 ЦПК України.
Наведена норма визначає імперативний обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Таке зупинення провадження є необхідною процесуальною умовою реалізації сторонами наданого їм строку для примирення, оскільки за відсутності зупинення подальший розгляд справи та її вирішення по суті фактично нівелювали б мету надання такого строку та позбавляли б сторони можливості скористатися ним.
Отже, надавши сторонам строк для примирення, суд першої інстанції відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 251 ЦПК України обґрунтовано та правильно зупинив провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина 1 статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 375 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, а висновки суду про необхідність зупинення проваджену у справі узгоджуються із критеріями законності та обґрунтованості, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду в оскаржуваній частині – без змін.
Висновки суду щодо судових витрат
Питання розподілу судових витрат, зокрема і за апеляційний перегляд ухвали, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення в справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сумцова Євгена Станіславовича залишити без задоволення, а ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2026 року в оскаржуваній частині – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена «14» травня 2026 року.

Головуючий -  	Д.В. Сізов	

Судді: О.І. Собина 

М.В. Щербаченко