Справа № 573/881/26
Провадження №1-кп/573/157/26

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
24 червня 2026 року          м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі: 
головуючої судді:     ОСОБА_1 , 
за участю секретаря:    ОСОБА_2 , 
прокурора:     ОСОБА_3 , 
обвинуваченого:    ОСОБА_4 , 
захисника:     ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16 березня 2024 за № 12026200570000140 по обвинуваченню 

ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Малорита Брестської області, Білорусь, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично утримується в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» за адресою: м. Суми, проїзд Гайовий, буд. 19, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.07.2025 № 215 головного сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду розвідника - номер обслуги розвідувального відділення розвідувального взводу, 4-го батальйону ТРО, ВЧ НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.
16.03.2026 близько 12.30 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на АДРЕСА_2 та мав при собі закріплену за ним вогнепальну зброю - автомат АК-74 № НОМЕР_2 , 1979 року випуску, де у нього виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, спрямованих на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням закріпленої за ним вогнепальної зброї.
Того ж дня в період часу з 12.30 год. по 12.40 год. реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з хуліганських спонукань, нехтуючи прийнятими в суспільстві правилами моральності та доброчинності, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставляючи себе оточуючим та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці біля приміщення магазину «Ритуальні послуги» в м. Білопіллі по вул. Соборній, біля буд. 65 розпочав стрільбу з автомату АК-74 № НОМЕР_2 , в результаті чого пошкодив припаркований біля магазину автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодивши в ньому всі колеса. Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Внаслідок дій ОСОБА_4 , було пошкоджено автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_3 , тимчасово припинено нормальну життєдіяльність окремих мешканців м. Білопілля, які перебували на вул. Соборній біля магазину «Ритуальні послуги», сформовано виражений стан стресу та остраху за власне життя і здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, обставини, які зазначені у обвинувальному акті підтвердив. Пояснив, що він, будучи військовослужбовцем, 16.03.2026 близько 12.30 год., перебував по вул. Соборній біля буд. 65 в м. Білопілля, Сумського району, Сумської області та мав при собі закріплену за ним вогнепальну зброю - автомат АКІ-74. Перебуваючи на вулиці біля приміщення магазину «Ритуальні послуги» в м. Білопіллі у нього виник конфлікт з місцевими мешканцями, в результаті якого він почав стрільбу з автомату АК-74 по колесах припаркованого автомобіля Volkswagen Transporter, пошкодивши в ньому всі колеса. У вчиненому розкаюється.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши характеризуючи матеріали, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю. 
Таким чином, суд кваліфікує дії  ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України, які виразились у хуліганстві, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.
При обранні виду та міри покарання для  ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. 
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.
У справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». 
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.
Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. ст. 65 - 67 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно з ст. 12 КК України законом класифікується як тяжкий злочин.
Суд враховує також особу винного, який згідно ст. 89 КК України не судимий, за місцем проходження військової служби характеризуються задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до вчиненого злочину. 
Суд враховує визначену пом`якшуючу покарання обвинуваченому обставину, передбачену ст. 66 КК України, якою є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання  ОСОБА_4 судом не встановлено. 
Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде мінімальне покарання, призначене в межах санкції статті у виді позбавлення волі 
На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
На підставі ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого на користь держави підлягають процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 25 618,86 грн. 
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Ухвалою слідчого судді від 25.03.2026 було накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду, який необхідно скасувати, оскільки необхідність у ньому відпала.
Під час досудового розслідування у рамках даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.03.2026 відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.05.2026 включно, який було продовжено ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 11.05.2026 до 09.07.2026 включно. 
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.
В строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення з моменту його затримання -16 березня 2026 по 23 червня 2026 року включно. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХ ВАЛИВ: 

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. 
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати із 24 червня 2026 року.
Зарахувати у строк відбування покарання  ОСОБА_7 строк тримання під вартою із дня затримання - 16 березня 2026 року по 23 червня 2026 року включно. 
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 25 618 (двадцять п`ять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 86 копійок процесуальних витрат за проведення експертиз. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.03.2026 на майно, вилучене під час огляду 16 березня 2026 року біля буд. АДРЕСА_2 , а саме на: 3 предмети зовні схожі на гільзи від набоїв калібру 5,45 мм; предмет, зовні схожий на автомат АК-74 № НОМЕР_2 ; предмет, зовні схожий на магазин до автомату АК-74 в якому знаходиться 26 предметів зовні схожих на набої калібру 5,45 мм; деформовану оболонку кулі з металу жовтого кольору. 
Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:
-23 патрони К 5,45х39 мм, 3 гільзи стріляних в ході дослідження, магазин та первинне пакування; протяжка з каналу ствола 5,45 мм автомата АК -74 та контрольний зразок марлі; гільза 5,45 мм проміжного патрону до АК-74 та первинне пакування; оболонка кулі - три частини оболонки кулі патрона К 5,45х39 мм, стріляні з автомату 5,45 мм, первинне пакування, які зберігаються у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, – знищити.; 
- 4 предмети зовні схожі на зимові шини: виробник Фінляндія, марки«NOKIAN TYRES» модель «NORDMAN 7 SUV», сезонність - зимова, була у використанні, які зберігаються у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, - повернути ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_3 , як власнику майна; 
- автомат НОМЕР_4 мм АК -74 № НОМЕР_2 , 1979 року випуску, який запакований в полімерний пакет, обв"язаний пломбою № 7646458, - повернути військовій частині НОМЕР_1 , як власнику майна.  Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя