Справа № 304/248/26 Провадження № 3/304/347/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

  	22 червня 2026 року 	м. Перечин	

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М., 

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, 

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

08 квітня 2026 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 767583 від 01 лютого 2026 року за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, складений щодо ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 01 лютого 2026 року о 18 год 50 хв за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, тому справа розглядається в його відсутності. 
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 767583 від 01 лютого 2026 року, рапорт інспектора-чергового відділення поліції № 1 Оленя А.С. від 01 лютого 2026 року, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 01 лютого 2026 року, рапорт поліцейського СРПП відділення поліції № 1 старшого сержанта поліції Ю.Микульці від 06 квітня 2026 року, а також характеристику на останнього.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшла до такого висновку.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, який слід застосовувати при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Суддя звертає увагу на те, що стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, у цій ситуації орган, що уповноважений на складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, повинен довести, що ОСОБА_1 01 лютого 2026 року за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. 
Так, судом встановлено, що до протоколу не додано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям. Зокрема, у письмових поясненнях від 01 лютого 2026 року ОСОБА_2 зазначає, що перебуває у шлюбі, тоді як ОСОБА_1 у своїх поясненнях вказує на факт розірвання шлюбу. Таким чином, у матеріалах справи наявні суперечності щодо сімейного стану сторін, які могли бути усунуті шляхом надання належних доказів, зокрема свідоцтва про шлюб або рішення суду про розірвання шлюбу.
Однак, як убачається з рапорту поліцейського СРПП відділення поліції № 1 старшого сержанта поліції Ю. Микульці від 06 квітня 2026 року, долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виявилося можливим.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Отже, встановлення факту наявності між особами сімейних або близьких відносин має істотне значення для правильної юридичної кваліфікації правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Такі докази не повинні викликати у судді сумніви.
При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 767583 від 01 лютого 2026 року не може бути достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності інших належних і допустимих доказів.
При цьому, в самому протоколі від 01 лютого 2026 року зазначено, що свідки події відсутні.
Наведені факти відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суддя дійшла висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
З цих підстав, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 173-2, 276-285 Кодексу

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення № 304/248/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Постанова в справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

  	Суддя:	Гевці В. М.