ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/3568/25 пров. № А/857/33399/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Мандзія О.П., Матковської З.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року (головуюча суддя: Димарчук Т.М., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
встановив:
ОСОБА_1 , 06.04.2025, звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення № 032750001156 від 26.03.2025 про відмову в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII; 
- зобов`язати здійснити переведення на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митного контролю з 24.10.1995 по 29.01.2025, з урахуванням довідки Волинської митниці від 18.03.2025 № 7.3-22/46/41 та довідки Волинської митниці від 18.03.2025 № 7.3-22/46/42, з дати звернення за призначенням пенсії - з 19.03.2025. 
В обґрунтування позову зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV). Позивач, 19.03.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Волинської митницею від 18.03.2025 № 7.3-22/46/41 та № 7.3-22/46/42.
Згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV за принципом екстериторіальності його документи для призначення пенсії були надіслані на розгляд до ГУ ПФУ в Чернівецькій області, яким прийнято рішення від 26.03.2025 № 032750001156, про відмову у призначенні пенсії державного службовця, у зв`язку з тим, що за матеріалами пенсійної справи стаж на посадах віднесених до посад державної служби становить 0 років 10 місяців 01 день (зараховано період роботи з 01.08.1994 по 01.06.1995). У зв`язку із відсутністю у заявника стажу роботи віднесених до відповідних категорій державних службовців, які дають право на призначення пенсії державного службовця, право на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 відсутнє.
Позивач вважає рішення відповідача щодо відмови у здійсненні переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та дії щодо не зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 24.10.1995 по 29.01.2025 протиправними та такими, що порушують його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, тому звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 26.03.2025 № 032750001156 про відмову в переведені на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 19 березня 2025 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в митних органах з 24.10.1995 по 01.05.2016, з урахуванням довідок Волинської митниці від 18.03.2025 № 7.3-22/46/41 та № 7.3-22/46/42.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги відповідач покликається на те, що до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців зараховано роботу на посаді голови Гущанської сільської ради з 01.08.1994 по 01.06.1995 (0 років 10 місяців 1 день). Вважає, що слід відмовити в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки на день набрання чинності Законом станом на 01.05.2016 у позивача відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, які дають право на призначення пенсії державного службовця.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по віку згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач 19.03.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, надавши документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням, в тому числі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Волинської митницею від 18.03.2025 № 7.3-22/46/41 та № 7.3-22/46/42.
Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Чернівецькій області, яким прийнято рішення № 032750001156 від 26.03.2025 про відмову в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII, оскільки відсутній стаж роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців (а. с. 23).
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача ГУ ПФУ в Чернівецькій області не було фактичних та правових підстав для не зарахування до стажу державної служби позивача періоду всієї роботи на посадах в митних органах та відмови у зв`язку із цим у переведенні позивача на інший вид пенсії, а у позивача наявні умови, передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ (а саме, досягнення віку (62 роки), наявність не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та страхового стажу), для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно із пунктом 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII та відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 (далі Закон № 889-VІІІ), визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами, Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, далі Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закон № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців
Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для відмови позивачеві у переведені з пенсії за віком на пенсію державного службовця у рішенні від 26.03.2025 № 322750001156, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зазначило відсутність необхідного стажу на посадах віднесених до категорії посад державної служби.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки помилковими з огляду на таке.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а. с. 10-20) з 24.10.1995 по 29.01.2025 ОСОБА_1 працював на різних посадах у державній митній службі (Волинській і Ягодинській митниці) та позивачу присвоювалися спеціальні звання. 
З урахуванням вказаного періоду роботи, стаж роботи позивача на державній службі станом на 01.05.2016 становить понад 20 років (20 років 6 місяців 8 днів).
Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством
Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889)
Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що обчислення стажу державної служби позивача здійснено відповідно до Порядку № 283. 
Згідно з пунктом 2 цього Порядку, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників та спеціалістів у апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції та її територіальних органів.
Пунктом 4 Порядку № 283 передбачено, що документами, які підтверджують стаж державної служби, є трудова книжка та інші документи, визначені чинним законодавством.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 283, обчислений стаж державної служби застосовується для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Відповідно до ст. 408 Митного кодексу України (в редакції Закону від 11 липня 2002 року № 92-IV) (далі - МК України) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».
Згідно з ч.1 ст.413 МК України у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.
Відповідно до частин 1, 2 статті 569 МК України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року № 4495-VI) посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями.
Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст. 588 МК України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року № 4495-VI) пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.
Частиною 1 статті 588 МК України (у редакції Закону № 405-VII від 04.07.2013) передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Крім того, частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 (про що зазначено вище) та від 12.12.1991 (зокрема, ч. 3 ст. 154 МК України в редакції Закону № 1970-XII).
Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Вказане підтверджується також положенням п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, де закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Отже, суд апеляційної інстанції, зважаючи на вищевикладене, встановив, що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки регулюються Митним кодексом України, Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами, які визначають порядок зарахування періодів служби до стажу державної служби.
Згідно зі статтями 408, 413, 569 та 588 МК України, посадові особи митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями, а час їх служби в митних органах зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії державного службовця. Ця норма збережена в чинному законодавстві, зокрема в частині 17 статті 37 Закону № 3723-XII, п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та п. 4 Порядку № 229, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016.
Суд апеляційної інстанції вважає, що період проходження позивачем служби в митних органах, на посадах із присвоєнням спеціальних звань, підлягає зарахуванню до стажу державної служби відповідно до чинного законодавства. 
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 26.03.2025 № 032750001156 про відмову в переведені позивача на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушених прав буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу» з 19 березня 2025 року, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в митних органах з 24.10.1995 по 01.05.2016, з урахуванням довідок Волинської митниці від 18.03.2025 № 7.3-22/46/41 та №7.3-22/46/42.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд
постановив:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі № 140/3568/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. П. Мандзій 	
 	 	З. М. Матковська