Справа № 157/955/26
Провадження №2-а/157/44/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 червня 2026 року 	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Антонюк О.В.,
з участю секретаря судового засідання – Солошик Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
встановив: 
Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № R546053 від 21 травня 2026 року про притягнення його ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що оскаржувана постанова мотивована тим, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначені в повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Будь-яких оповіщень про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці він не отримував. У постанові РТЦК не вказано дату формування повістки, на яку дату він мав прибути до них та не зазначено яким засобом зв`язку вона йому надсилалась. Поштовим зв`язком повістка про виклик йому не доставлялась, мета виклику до РТЦК не відома, а тому ніякого належного оповіщення про виклик до ТЦК він не отримував. Крім того, з 2022 року він неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 та СГІ для подання документів та отримання відстрочки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В усній формі на поштовому відділенні Укрпошта йому повідомили, що листи з ІНФОРМАЦІЯ_2 йому не адресувались. У травні 2026 року у застосунку «Резерв +» появилось повідомлення, що він перебуває у розшуку і йому слід з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21 травня 2026 року він з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування, чому він, маючи відстрочку, перебуває в розшуку, де на нього було складено протокол та складено постанову по справі пре адміністративне правопорушення. Будь-яких доказів того, що уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_2 сформувала повістку та надіслала чи особисто доставила її за його місцем проживання в оскаржуваній постанові не зазначено та саме факт надіслання такого виклику і його неотримання повинен довести відповідач в силу ст. 77 КАС. На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, ним 15 липня 2024 року було оновлено військово облікові дані. У постанові відсутнє посилання на докази, якими доведена його вина, ані на повідомлення з AT «Укрпошта» про вручення чи неотримання ним повідомлення, чи будь-які інші належні та допустимі докази. В оскаржуваній постанові констатується факт, що він не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не конкретизовано в який саме спосіб його було оповіщено і чи дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 виконав свої обов`язки щодо належного оповіщення військовозобов`язаних. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є: отримання поштового відправлення із підтвердженням цього факту; відмова отримати поштове відправлення із відповідною відміткою про це; проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних; проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ТЦК іншу адресу місця проживання. Якщо військовозобов`язаний відмовився від отримання або не проживає за вказаною місцем реєстрації/адресою проживання, то повістка, відправлена поштою, однаково вважається врученою. Вказане говорить про майже безальтернативність уникнення наслідків щодо отримання/неотримання повістки і юридичну спроможність ТЦК та СП вжити заходів щодо невиконання вимог, вказаних у повістці. Кабмін змінами, внесеними постановою уряду від 8 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку, прирівняв час зберігання повісток від ТЦК до судових повісток. Пунктом 82 Правил надання послуг поштового зв`язку встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Згідно з позицією Великої Палати ВС у справі № 752/11 896/17 повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Крім цього, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її не перебування за адресою, повідомленою суду. Отже, судова практика говорить про те, що в разі неотримання повістки про виклик до суду з причини повернення «за закінченням терміну зберігання» вказане не є доказом належного інформування особи про час і місце розгляд справи. Також, Правила надання послуг поштового зв`язку не встановлюють механізм проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи. У розрізі судової практики суди звертали увагу на недосконалу роботу АТ «Укрпошта», на невиконання вимог Правил надання послуг поштового зв`язку щодо вручення судових повісток (окрема ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 761/27802/19; окрема ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 761/15565/16-ц). Відповідач, приймаючи оскаржувану постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, обставини щодо можливого порушення вказаного нормативного акта не встановлював, посилання на них в оскаржуваній постанові відсутні. Також, ніякої участі в розгляді адміністративної справи за участі ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 він не приймав, ІНФОРМАЦІЯ_3 поставив його лише перед фактом, що він притягнутий до адміністративної відповідальності та вручив протокол і постанову за справою про адміністративне правопорушення, вже підписану Інною Заблоцькою. Таким чином, постанова виносилась з порушенням вимог КпАП України, розгляд проведено без його участі, оцінка доказів не проводилась, об`єктивного та законного розгляду справи не відбулося, будь-якого повідомлення про час та місце розгляду справи він не отримав та не міг давати пояснення, подавати докази оновлення ним даних, знайомитись з доказами, заявляти клопотання та скористатись правами, передбаченими ст. 268 КпАП України.
Ухвалою судді від 25 травня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, із змісту позовної заяви вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету відповідача 28.05.2026, відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R546053 від 21 травня 2026 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.
У цій постанові зазначається: «За результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 як суб`єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується, був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження, що підтверджується довідками про доставку електронних документів до його електронного кабінету 28.05.2026, однак станом на дату розгляду справи не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомив причин неможливості їх подання.
Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. 
Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання ним (відповідачем) позову.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 665 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд 
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № R546053 від 21 травня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. 

Головуючий:	О.В. Антонюк