Справа№ 953/4239/26 
н/п 1-кп/953/710/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"29" квітня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді –    ОСОБА_1 ,
при секретарі –    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора –     ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого –    ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщені зали судових засідань Київського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 12026221130000272 від 03.03.2026, який надійшов з Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону за обвинуваченням,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, українець, із неповною середньою освітою, не одружений, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2026, о 12:21 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні каль`янної « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 9, де у останнього раптово виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Надалі, ОСОБА_6 підійшов до барної стойки, звідки взяв гаманець з грошима в сумі 11 600 грн, який належав потерпілій ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та поклав його до кишені своєї куртки.
Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX та неодноразово, безперервно продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_8 № 40/2026 від 14.01.2026 по всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій ОСОБА_7 і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, попрямував у бік виходу із вищевказаного приміщення, разом із викраденим гаманцем, але біля виходу викинув вказаний гаманець з грошима в сумі 600 грн, викравши із зазначеного гаманцю грошові кошти в загальній сумі 11 000 грн. 
Після чого, ОСОБА_6 , покинув місце вчинення злочину та у подальшому звернув викрадені гроші в сумі 11 000 грн на у свою користь, розпорядившись ними власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду на вказану суму.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію, не оспорює. 
Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, розуміє наслідки своїх протиправних дій, готовий понести покарання.
Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Беручи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.
Сторона обвинувачення не заперечувала щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки, визначені ст. 349 КПК України, зрозумілі.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням документів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується положеннями ст. 50, 65 КК України та призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій та готовність понести заслужене покарання, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового провадження, про що зазначається стороною обвинувачення та підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.
Підстав для застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання судом не встановлено. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину проти власності. Суд також враховує дані про особу обвинуваченого: відсутність судимості, не одружений, не є інвалідом, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, військвослужбовець; щиро розкаявся у вчиненому - обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого; поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм діям, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень передбачених ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.
Запобіжний захід до  ОСОБА_6  не застосовувався. Враховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань від прокурора про обрання запобіжного заходу на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. 
Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (в період проходження військової служби до командира військової частини);
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації (під час проходження військової служби командира військової частини) про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Запобіжний захід  ОСОБА_6 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-26/6681-Д від 16.03.2026 в розмірі 4 457,70 грн.
Речові докази:  грошові кошти в загальній сумі сумі 8000 грн, а саме: купюру номіналом 1000 грн ГС 7883787, купюру номіналом 1000 грн ЗС 2843294, купюру номіналом 1000 грн ГН 2010457, купюру номіналом 1000 грн ЛЗ 8023759, купюру номіналом 1000 грн ЗП 6049601, купюру номіналом 1000 грн КГ 9381484, купюру номіналом 1000 грн ЛЄ 5749023, купюру номіналом 1000 грн ЯД 8180309, повернути потерпілій ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя           ОСОБА_1