КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 359/374/26 Головуючий в суді І інстанції Шевченко О.В.
Провадження № 33/824/2524/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір на користь державного бюджету України в розмірі 665,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2026 року о 22 годині 10 хвилин у с. Гора Бориспільського району Київської області по вул. Мічуріна, 26, правопорушник ОСОБА_1 , керував автомобілем «Daihatsu Cuore» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння, за згодою правопорушника, проводився у закладі охорони здоров`я, а саме у КНП «ББЛІЛ». Висновок лікаря № 9 позитивний - 1,36 ‰.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 09 квітня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, а 13 квітня 2026 року - доповнення до апеляційної скарги, в яких просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 не відповідає фактичним даним, наявним у матеріалах справи, які не утворюють цілісної, узгодженої та достатньої сукупності доказів його перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Ключовим доказом сторони обвинувачення визначено медичний огляд, однак перевірка його законності та достовірності, ініційована захистом через адвокатський запит, виявила істотні недоліки. Отримана від медичного закладу інформація свідчить про невідповідність між даними акта огляду та фактичними обставинами його проведення, що ставить під сумнів достовірність зафіксованого результату.
У відповіді лікарні зазначено використання газоаналізатора Alcotest 6810 № ARBE-0050, і саме на нього надано документи, тоді як у самому акті медичного огляду вказано інший прилад - ARBB-0050. Таким чином, відсутній належний зв`язок між результатом вимірювання та конкретним сертифікованим засобом, придатність якого підтверджена документально. Ідентифікація приладу є критично важливою для оцінки достовірності результатів, оскільки лише за умови чіткого встановлення використаного обладнання можна перевірити його повірку, технічний стан і законність застосування. Наявність такої розбіжності виключає можливість визнання результату безспірним доказом.
Також відсутні докази проходження лікарем обов`язкового тематичного вдосконалення, передбаченого Інструкцією, що є необхідною умовою допуску до проведення таких оглядів. Посилання лише на внутрішній наказ закладу не може вважатися належним підтвердженням кваліфікації лікаря у розумінні вимог закону.
Наголошує, що суд першої інстанції, хоча й виклав доводи захисту, фактично не надав їм належної оцінки, обмежившись формальним їх відтворенням без змістовного аналізу. Такий підхід свідчить про невиконання обов`язку щодо повного та всебічного дослідження обставин справи, оскільки наведення аргументів сторони саме по собі не означає їх спростування чи перевірку.
Зазначає, що суд підмінив вимоги нормативного акта власним тлумаченням, визнавши достатніми загальні відомості про освіту лікаря та внутрішній наказ замість обов`язкового документа про тематичне вдосконалення. Так само суд допустив використання припущення, пояснивши суперечність у даних щодо технічного засобу можливою опискою, не усунувши її належними доказами, що є неприпустимим при оцінці доказів.
В судових засіданнях суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях, просив скасувати оскаржувану постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2026 року та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Згідно п. 7 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (наказ МВС / МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735) передбачено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння проводиться з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів, показання яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. 
До матеріалів справи долучено відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810».
Відповідно до копії направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 , огляд проводився за допомогою технічного засобу Drager № ARBB-0050.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції з метою перевірки законності та повноти медичного огляду захисником 01 березня 2026 року було скеровано адвокатський запит до КНП «ББЛІЛ». 
На вказаний адвокатський запит лікарня надала письмову відповідь та додала копію акта медичного огляду, копію витягу з журналу, а також документи на прилад.
Із відповіді лікарні вбачається, що під час огляду використовувався газоаналізатор Alcotest 6810 № ARBE-0050 (Drager) і саме на цей прилад було надано копії документів. Одночасно лікарня повідомила, що технічними характеристиками цього газоаналізатора друк результатів огляду не передбачено.
Наведені відомості свідчать про наявність істотних суперечностей у доказах сторони обвинувачення щодо технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Такі розбіжності не були усунуті під час судового розгляду, а суд першої інстанції, попри подане захисником клопотання та долучені документи, належної оцінки зазначеним обставинам не надав.
За таких умов неможливо достеменно встановити, який саме технічний засіб використовувався під час огляду, чи був він належним чином повірений та допущений до експлуатації, а відтак і перевірити достовірність отриманого результату. Виявлені суперечності ставлять під обґрунтований сумнів належність, допустимість та достовірність ключового доказу, на якому ґрунтується висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Оскільки інших беззаперечних та достатніх доказів, які б у своїй сукупності підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять, усі сумніви щодо доведеності вини особи відповідно до принципу презумпції невинуватості підлягають тлумаченню на її користь.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що наявні у справі докази не дають можливості поза розумним сумнівом встановити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2026 року скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 частини першої ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю достатніх доказів події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича задовольнити.
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.А. Голуб