П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/4061/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 року у справі №400/4061/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
25 квітня 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 до вислуги років періоду роботи в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, старшого прокурора, старшого помічника прокурора з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років періоду роботи в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, старшого прокурора, старшого помічника прокурора з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення в частині надбавки за вислугу років за час служби в Збройних Силах України, з 01.01.2025 року по даний час, з урахуванням вислуги років з 27.10.2006 по 13.06.2012 року за періоди роботи в органах прокуратури на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що робота в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, старшого прокурора та старшого помічника прокурора відповідно до законодавства України, яке діяло на той час, відноситься до поняття «прокурор». Відтак, на думку позивача, вказаний період роботи в органах прокуратури підлягає зарахуванню до вислуги років на військовій службі відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року. 
За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 31 жовтня 2025 року прийнято судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Ухвалюючи означене судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що умовою для зарахування особі до вислуги років на військовій службі періоду роботи в органах прокуратури є її одночасна служба в органах прокуратури і проходження військової служби. З урахуванням наведеного, окружний адміністративний суд дійшов висновку про те, що відмовляючи у зарахуванні до вислуги років на військовій службі періоду роботи позивача в органах прокуратури, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачем (далі – скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок окружного адміністративного суду про необхідність одночасного перебування позивача на службі в органах прокуратури і проходження ним військової служби як підстави для зарахування періоду роботи в органах прокуратури до вислуги років на військовій службі є помилковий.
З огляду на викладене, на переконання скаржника, у даному випадку відповідачем допущену протиправну бездіяльність, яка виразилась у не зарахуванні до вислуги років на військовій службі періодів роботи позивача в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року. Крім того, як стверджував скаржник, внаслідок допущеної протиправної бездіяльності, відповідачем не проведено перерахунок і виплату грошового забезпечення, а саме надбавки за вислугу років на військовій службі.
У відзиві на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційним судом з`ясовано таке.
У період з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року ОСОБА_1 працював в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, старшого прокурора, старшого помічника прокурора, що підтверджується копією довідки Київської обласної прокуратури №07-31вих-23 від 21.03.2023 року. (а.с.20)
Наказом прокурора Київської області №1241к від 03.08.2012 року ОСОБА_1 звільнений з посади старшого прокурора прокуратури Обухівського району Київської області з 07.08.2012 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
На підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022, починаючи з 26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 призваний по мобілізації до Збройних Сил України. (а.с.10)
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 №48 від 10 лютого 2023 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративної-господарської відповідальності) №25 від 21.01.2025 року оголошено вислугу років на військовій службі військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 станом на 01.01.2025 року для виплати надбавки за вислугу років.
У відповідності до змісту та Додатку №1 до цього наказу, ОСОБА_1 визначено календарну та пільгову вислуги років станом на 01 січня 2025 року у загальній кількості – 4 роки 8 місяців 18 днів. (а.с.11-12 зворотній бік)
Як свідчать матеріали справи до такої вислуги років на військовій службі відповідачем зараховано період проходження ОСОБА_1 військової служби з 26 жовтня 2022 року по 01 січня 2025 року – 2 роки 2 місяці 18 днів та навчання у цивільному закладі вищої освіти – 2 роки 6 місяців.
11.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом, у якому просив здійснити перерахунок вислуги років із зарахуванням до такої вислуги періоду його роботи в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року.
17.04.2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 ознайомлено ОСОБА_1 з результатами розгляду його рапорту, за наслідками яких відмолено у зарахуванні до вислуги років на військовій службі періодів роботи в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року. 
Як зазначено відповідачем, необхідною умовою для зарахування військовослужбовцю до вислуги років на військовій службі періоду роботи в органах прокуратури є її одночасна служба в органах прокуратури і проходження військової служби. (а.с.28-29)
Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не зарахуванні до загальної вислуги років на військовій службі періоду роботи в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно із частинами 1 - 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 року №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: 
від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (п.2 розділу IV Порядку).
Згідно до пункту 3 розділу IV Порядку для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди, зокрема:
- зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».
Так, Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, від 17.07.1992 року №393. (далі - Порядок №393)
Відповідно до пункту 1 Порядку №393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, серед іншого: 
час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу.
Приписам статті 56 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла у спірний період часу з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року) визначено, що під поняттям «прокурор» у статті 8, частині 4 статті 9, частинах 1, 2, 3 статті 12, частині 1 статті 20, статтях 34, 35, 36, 44,45, частинах 1, 4 і 6 статті 46, частині 1 статті 46-1, частині 1 статті 47, статтях 48,49,50, 50-1, частині 5 статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: 
Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.
З аналізу вказаних норм у їх сукупності слідує, що надбавка за вислугу років належить до щомісячних основних видів грошового забезпечення військовослужбовця. Така надбавка виплачується у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і її розмір залежить від вислуги років конкретного військовослужбовця (календарної та пільгової).
Також слід зазначити, що чинне законодавство України визначає різні порядки обчислення вислуги років залежно від виду служби (військова служба, служба в органах прокуратури, органах внутрішніх справ, державна служба тощо) та мети застосування певного розрахунку (для призначення пенсії, виплати надбавок, грошової допомоги тощо).
Спірним питання у даній справі є правомірність відмови відповідача зарахувати до загальної вислуги років на військовій службі періоду роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури, яке у свою чергу дає можливість для військовослужбовця отримувати надбавку за вислугу років у збільшеному розмірі.
Як слідує з матеріалів справи, у період з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року ОСОБА_1 працював в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, старшого прокурора, старшого помічника прокурора, що підтверджується копією довідки Київської обласної прокуратури №07-31вих-23 від 21.03.2023 року. 
07.08.2012 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора прокуратури Обухівського району Київської області з 07.08.2012 року за власним бажанням. (а.с.20)
Починаючи з 26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 призваний по мобілізації до Збройних Сил України, що підтверджується копією витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №435 від 26.10.2022 року. (а.с.10)
Станом на 01.01.2025 року вислугу років ОСОБА_1 визначено у загальній кількості – 4 роки 8 місяців 18 днів. До такої вислуги років на військовій службі відповідачем незараховано період роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, старшого прокурора, старшого помічника прокурора з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року.
Відмовляючи у зарахуванні до вислуги років на військовій службі період роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури на посадах помічника прокурора, старшого прокурора, старшого помічника прокурора з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року, відповідач вказує про те, що необхідною умовою для зарахування до вислуги років на військовій службі зазначеного періоду роботи є одночасна служба в органах прокуратури і проходження особою військової служби. 
Як стверджував відповідач, на момент призову на військову службу ОСОБА_1 не перебував на вище згаданих посадах в органах прокуратури.
У свою чергу, апеляційний суд зауважує, що згідно із абзацом восьмим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №393, до вислуги років зараховується, зокрема, час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі на посадах офіцерського та начальницького складу.
Приписи вище вказаної норми пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №393 не містять вимоги одночасного перебування особи на службі в органах прокуратури і проходження нею військової служби як підстави для зарахування періоду роботи в органах прокуратури до вислуги років на військовій службі.
Враховуючи наявність у позивача періодів служби, за які у відповідності до вимог чинного законодавства України передбачалось обрахування надбавки за вислуги років зі включенням стажу на посадах помічника прокурора, старшого прокурора та старшого помічника прокурора, колегія суддів дійшла висновку про наявність у даному випадку протиправної бездіяльності з боку відповідача в частині не зарахування до вислуги років на військовій службі усіх необхідних періодів.
Більше того, внаслідок допущеної протиправної бездіяльності з боку відповідача, під час проходження позивачем військової служби, останньому здійснювалось нарахування та виплата грошового забезпечення, а саме надбавки за вислугу років на військовій службі, у меншому розмірі.
З цих підстав, апеляційний суд вказує, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову задоволення позову.
З урахуванням встановлених обставин, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо незарахування ОСОБА_1 до вислуги років періоду роботи в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року, зобов`язання зарахувати до вислуги років на військовій службі період роботи позивача в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року, а також провести йому перерахунок і виплату грошового забезпечення, а саме надбавки за вислугу років на військовій службі з урахування зазначеного вище періоду роботи в органах прокуратури.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене вище, оскільки при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, відповідно до приписів ст. 315, 317 КАС України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 року у справі №400/4061/25 – скасувати.
Прийняти у справі №400/4061/25 нове судове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незарахування ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі періоду роботи в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі періоду роботи в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести з 01.01.2025 року перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме надбавки за вислугу років на військовій службі, з урахуванням періоду роботи в органах прокуратури з 27.10.2006 року по 13.06.2012 року.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький