КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1849/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,- 
ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі – відповідач), у якій просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності 3-ї групи, внаслідок встановленого професійного захворювання, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-1У від 09 липня 2003 року із застосуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність, викладеної у рішенні про відмову у перерахунку пенсії №935030132872 від 02.01.2026 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести відповідний перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 3-ї групи, внаслідок встановленого професійного захворювання, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-1У від 09 липня 2003 року із застосуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дня звернення за перерахунком призначеної позивачу пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, тобто 25 грудня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку у Головному управлінні пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV). Для обчислення пенсії врахована заробітна плата за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.08.2000 по 31.03.2018, а її розмір визначено без врахування положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" 02.09.2008 №345-VI (далі – Закон №345-VI) - у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Вказує, що 25.12.2026 звернувся через свій особистий кабінет веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності 3-ї групи, внаслідок встановленого професійного захворювання, згідно з Законом №345-VI із застосуванням Закону №345-VI, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дня звернення за перерахунком призначеної мені пенсії. 
За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, прийнято рішення №935030132872 від 02.01.2026 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових підстав. 
Вважає вказане рішення відповідача протиправним, оскільки згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 у період з 27.08.2001 року по 01.07.2017 року (15 років 10 місяців 5 днів) працював підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 4-6 розряду на Інгульській шахті Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», тобто відпрацював на підземних роботах не менш як 15 років за списком №1. Крім цього, вважає, що у Законі №345-VI відсутні обмеження застосування соціальної гарантії щодо встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, поширюється лише на тих осіб, яким призначено пенсію за віком. 
З цих з цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обгрунтування заперечень зазначає, що позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України №1058-IV з 30.03.2018 як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва. Розрахунок пенсії здійснено відповідно до статей 28 та 33 Закону №345-VI. Згідно зі статтею 33 Закону №1058, пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. З урахуванням наведеного у ОСОБА_1 відсутні підстави для перерахунку пенсії. 
Вказує на виключні дискреційні повноваження Пенсійного фонду України щодо призначення та перерахунку пенсій. 
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких клопотань від учасників справи не надходило.
02.04.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази по справі.
18.05.2026 ухвалою витребувано у Головного управлінні пенсійного фонду України в Кіровоградській області за ініціативою суду докази.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та з 30.03.2018 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслiдок професійного захворювання, призначену вiдповiдно до Закону №1058-IV (а.с. 54).
Обчислення розміру пенсії позивачу було проведено виходячи із страхового стажу 55 років 8 місяців 2 дні, у тому числі стаж на підземних роботах по Списку № 1 - 15 років 9 місяців 6 днів та додатковий стаж 22 роки 2 місяці 11 днів (пораховано по 31.03.2018). Коефіцієнт страхового стажу становить 0,55667. Заробітна плата за період з 01.08.2000 по 30.09.2000 та з 01.03.2001 по 31.03.2018, обчислена згідно зі статтею 40 Закону №1058-IV, становить 15111,88 грн (8913,83 грн х 1,69533, де: 8913,83 грн – проіндексована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник 2016, 2017 та 2018 роки; 1,69533 – індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). 
Розмір пенсії за віком для обчислення пенсії по інвалідності складає 8884,53 грн, де: 8412,33 грн – розмір пенсії за віком (15111,88 грн х 0,55667); 472,20 грн – доплата за 20 років понаднормового стажу (2361,00 грн х 20 %, де 2361,00 грн – прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлений з 01.03.2024). Таким чином, розмір пенсії по інвалідності, розрахований відповідно до статті 33 Закону №1058-IV, становить 6044,75 грн, де: 4442,27 грн – розмір пенсії по інвалідності (8884,53 грн х 50 %); 1602,48 грн – доплата до 80 % заробітної плати шахтарям згідно із статтею 28 Закону №1058-IV (до 6044,75 грн (15111,88 грн х 80 % х 50 %)) (а.с. 47-48). 
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , копія якої міститься в матеріалах справи, у період з 27.08.2001 року по 01.06.2017 ОСОБА_1 працював підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 4-6 розряду на Інгульській шахті Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 7-8).
25.12.2025 позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою, у якій просив здійснити перерахунок його по інвалідності 3-ї групи, внаслідок встановленого професійного захворювання, згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дня звернення за перерахунком призначеної пенсії (а.с. 9, 42). 
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, було розглянуто вказану заяву позивача та прийнято рішення № 935030132872 від 02.01.2026 про відмову у перерахунку пенсії, оскільки розрахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено відповідно до статей 28 та 33 Закону №1058-IV з урахуванням Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (а.с. 10). 

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
Згідно з частиною 2 статті 33 Закону №1058-IV непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
За правилами абз. 3 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 1 Закону № 345-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.
У постановах від 06.03.2019 у справі №345/4570/16-а та від 11.07.2019 у справі №345/3954/16-а Верховний Суд дійшов правового висновку, що статтю 1 Закону № 345-VI необхідно розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Згідно зі статтею 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 7,5 років для жінок за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (у тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону № 345-VI така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Як встановлено судом, позивач з 30.03.2018 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслiдок професійного захворювання, призначену вiдповiдно до Закону №1058-IV.
При цьому, розмір його пенсії визначено відповідно до частини 1 статті 33 Закону №1058-IV у розмірі 50 відсотків пенсії за віком залежно від встановленої групи інвалідності з врахуванням гарантій, передбачених статтею 8 Закону №345-VI, а саме — із розрахунку 80 відсотків середньої заробітної плати 15111,88 грн.
Суд звертає увагу позивача, що статтею 8 Закону № 345-VI передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону № 1058-IV і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17.
Таким чином, для обрахунку пенсії застосовано розмір, передбачений статтею 8 Закону № 345-VI - 80% середньої зарплати, однак, враховуючи призначення пенсії по інвалідності, а не за віком, до вказаного розміру пенсійним органом правомірно застосовано коефіцієнт 50%, передбачений статтею 33 Закону № 1058-IV.
З урахуванням наведеного, доводи позивача про необхідність визначення розміру пенсії без застосування положень статті 33 Закону №1058-IV виключно у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати є безпідставними, оскільки суперечать встановленому статтею 33 Закону № 1058-IV механізму обчислення пенсії за інвалідністю. 
Водночас, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.11.2024 у справі №160/20101/21, відповідно до якої Закон № 345-VI застосовується у нерозривному зв`язку із спеціальними нормативними актами, зокрема Законом України №1058-IV і Законом України 1788-XII «Про пенсійне забезпечення». При призначенні пенсії по інвалідності особам, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком №1, застосовується соціальна гарантія, передбачена статтею 8 Закону України № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» та розмір пенсії обраховується в розмірі 80% середньої зарплати з одночасним застосуванням коефіцієнта, передбаченого статтею 33 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для пенсій по інвалідності. При цьому розмір пенсії не може бути меншим як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Отже, хоча пенсійним органом правомірно здійснено обчислення пенсії позивача із застосуванням положень статті 33 Закону №1058-IV, фактична виплата пенсії в розмірі 6044,75 грн не відповідає вимогам статті 8 Закону №345-VI, оскільки є меншою ніж три розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік.
Так, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 2361,00 грн, а відтак гарантований статтею 8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії позивача мав становити не менше 7083,00 грн (2361,00 грн Ч 3). 
Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відповідач, розглядаючи заяву позивача, фактично обмежився лише перевіркою порядку обчислення пенсії за інвалідністю відповідно до статті 33 Закону №1058-IV, не надавши жодної оцінки доводам позивача щодо недотримання мінімальних державних гарантій, передбачених статтею 8 Закону №345-VI.
При цьому у заяві від 25.12.2025 позивач прямо звертав увагу пенсійного органу саме на те, що фактичний розмір виплачуваної йому пенсії є меншим ніж три розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 2025 рік, однак відповідач зазначених доводів не перевірив та належної правової оцінки їм не надав.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
За таких обставин суд дійшов висновку, що у даному випадку з метою ефективного захисту порушеного права позивача слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України №935030132872 від 02.01.2026, як таке, що прийняте без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення питання щодо перерахунку пенсії позивача.
Суд також враховує, що за своєю правовою природою повноваження відповідача щодо призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя. 
З огляду на встановлені судом обставини неналежного розгляду порушеного позивачем питання, застосовуючи механізм ефективного захисту порушеного суб`єктом владних повноважень права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.12.2025 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням наведених висновків суду у цьому рішенні.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
Таким чином, рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.
Відповідно до частин першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).
Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 665,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241 — 246, 250 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій — задовольнити частково. 

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №935030132872 від 02.01.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.12.2025 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення, з урахуванням наведених висновків суду у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, проспект Соборний, будинок 158Б, місто Запоріжжя, Запорізька область, 69057) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 травня 2026 року.
Повне найменування учасників:
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, проспект Соборний, будинок 158Б, місто Запоріжжя, Запорізька область, 69057).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК