ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м. Львів, вул.Личаківська,81
_______________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року	 	Справа № 907/536/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Манюка П.Т., суддів Прядко О.В., Рима Т.Я., за участю секретаря судового засідання Амбіцької І.О. розглянувши матеріали
апеляційної скарги: 	Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Тіроль",	
на рішення:	Господарського суду Закарпатської області від 03.12.2025 (суддя Андрейчук Л.В., повний текст рішення складено 03.12.2025),	
у справі:	№ 907/536/25,	
за позовом:	Керівника Ужгородської окружної прокуратури в особі Ужгородської міської ради, м. Ужгород,	
до відповідача:	Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Тіроль", м. Ужгород,	
про:	стягнення коштів у розмірі 571 596, 55 грн	

Представники учасників справи:
прокурор: Цинайко Наталія Іванівна,
від позивача: не з`явився,
від відповідача: Колотуха Іван Олексійович - керівник ОСББ, 
Олійник Роман Богданович – представник. 

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Ужгородська окружна прокуратура звернулась до Господарського суду Закарпатської області в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради (надалі позивач) з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тіроль» (надалі відповідач, ОСББ, апелянт) про повернення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі у загальному розмірі 571 596, 55 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог у цій справі прокурор посилається на те, що у період із 07.05.2020 по 09.06.2021 Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Тіроль» (надалі - ОК ЖБК), згідно з дозволом на виконання будівельних робіт від 07.05.2020 № ЗК 061201280180 (зі змінами) здійснив будівництво об`єкта: «Будівництво багатоквартирного житлового будинку (Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Гренджі-Донського Василя, № 3А). Код об`єкта, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000:1122.2 - «Будинки багатоквартирні підвищеної комфортності, індивідуальні». 
У подальшому, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Ужгородської міської ради видано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 23.06.2021 № 3К 1010210623868, яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проєктній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.
Незважаючи на закінчення будівництва, ОК ЖБК не сплатив до місцевого бюджету кошти пайової участі у розмірі 334 265, 04 грн.
У позовній заяві прокурор також вказує, що правонаступником Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Тіроль» є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тіроль», відтак ОСББ повинно сплатити відповідні кошти до місцевого бюджету. 
Господарський суд Закарпатської області рішенням від 03.12.2025 у справі № 907/536/25 позовні вимоги задоволив повністю та стягнув із Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тіроль» на користь Ужгородської міської ради для зарахування в дохід місцевого бюджету грошові кошти у загальній сумі 571 596, 55 грн, з яких 334 265, 04 грн безпідставно збережених грошових коштів, суму 199 087, 93 грн інфляційних втрат та суму 38 243, 58 грн трьох процентів річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, оскарживши його в апеляційному порядку.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає про відсутність правових підстав для стягнення безпідставно збережених коштів з ОСББ, оскільки ОСББ за передавальним актом не отримувало активів у вигляді збудованого об`єкта (активом володіють окремі власники квартир), тому ОСББ не могло «зберегти» кошти пайової участі. Відтак вважає, що прокурор неправильно визначив суб`єкта з якого слід стягувати кошти пайової участі.
Також, на переконання апелянта прокурором необґрунтовано нараховано інфляційні втрати та 3 % річних, оскільки ці вимоги є похідними, тому вони також звернуті не до тієї особи, яка має бути відповідачем у цій справі. Окрім того, для застосування ст. 625 ЦК України необхідно щоб грошове зобов`язання було простроченим. Зобов`язання з повернення безпідставно збережених коштів (кондикція) належить до категорії недоговірних, а з урахуванням неотримання відповідачем претензії вважає, що ОСББ об`єктивно не могло перебувати у стані прострочення, оскільки сума пайового внеску не була визначена, а обов`язок її сплати не був актуалізований позивачем.
З огляду на вказані обставини, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу прокурор вказує, що у спірних правовідносинах відбулась реорганізація житлово-будівельного кооперативу у об`єднання власників багатоквартирного будинку шляхом перетворення, а не припинення ЖБК та створення ОСББ. Відтак, відповідач у цій справі є належним з огляду на документи долучені до матеріалів справи, а саме передавальний акт Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Тіроль», статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тіроль» та протокол № 1 установчих зборів ОСББ.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тіроль» від 16.02.2026 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.12.2025 у справі № 907/536/25, витребувано в Господарського суду Закарпатської області матеріали справи № 907/536/25.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 розгляд справи призначено на 23.03.2026. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 розгляд апеляційної скарги відкладено на 20.04.2026.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2026, зважаючи на перебування судді Матущака О.І. у відпустці, справу № 907/536/25 передано на розгляд колегії у складі головуючого судді – Манюка П.Т., суддів: Прядко О.В. та Рима Т.Я.
У судове засідання 20.04.2026 прокурор з`явився, підтримав заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
У судове засідання 20.04.2026 представники відповідача з`явились, підтримали вимоги апеляційної скарги у повному обсязі з підстав зазначених в апеляційній скарзі та усних поясненнях.
У судове засідання 20.04.2026 представник позивача не з`явився.
У судовому засіданні 20.04.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду. 

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу та відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Закон України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі Закон № 3038-VI) визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні. Відповідно до ст. 1 Закону № 3038-VI замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 3038-VI (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проєктної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
До 01.01.2020 відносини щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту були врегульовані приписами статті 40 Закону № 3038-VI. Однак, із 01.01.2020 набули чинності норми Закону України від 20.09.2019 № 132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (надалі Закон № 132-IX), яким статтю 40 Закону № 3038-VI виключено.
Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX визначено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
2) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
3) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
4) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
5) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, у період із 07.05.2020 по 09.06.2021 Обслуговуючий кооператив “Житлово-будівельний кооператив “Тіроль” згідно з дозволом на виконання будівельних робіт від 07.05.2020 № ЗК 061201280180 (зі змінами) здійснив будівництво об`єкта: “Будівництво багатоквартирного житлового будинку (Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Гренджі-Донського Василя, № 3А). 
Код об`єкта, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000:1122.2 - “Будинки багатоквартирні підвищеної комфортності, індивідуальні”. 
У подальшому, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Ужгородської міської ради видано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 23.06.2021 № 3К 1010210623868, яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проєктній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.
Відповідно до зазначеної декларації, об`єкт будівництва має такі основні показники: - найменування об`єкта згідно з проєктом: “Будівництво багатоквартирного житлового будинку по пл. Гренджі-Донського Василя, № 3А, м. Ужгород. - дата початку будівництва - 07.05.2020; - дата завершення будівництва - 27.04.2021; - загальна площа будівлі - 1 560, 2 кв.м; - загальна площа квартир - 1371, 4 кв.м; - кількість поверхів - 4; - загальна кількість квартир - 28; - кошторисна вартість будівництва 14 445 тис. грн.
До матеріалів справи не долучено доказів укладення між Ужгородською міською радою та ОК ЖБК «Тіроль» договору про пайову участь, а також відсутні докази сплати такого внеску до місцевого бюджету.
Колегія суддів зазначає, що у постанові від 23.05.2024 у справі № 915/149/23 (в межах якої також розглядався позов Прокурора в інтересах держави в особі Міськради про стягнення грошових коштів пайової участі за відсутності укладеного між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту) Верховний Суд виснував, що відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, при цьому таке зобов`язання повинно бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.
Набуття чинності з 01.01.2020 Законом № 132-IX, яким статтю 40 Закону № 3038-VI виключено, також не скасовує обов`язку по сплаті пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.
Верховний Суд у своїх постановах (від 22.05.2025 у справі № 910/6176/24, від 20.05.2025 у справі № 915/476/24, від 19.02.2025 у справі № 903/468/24, від 17.04.2025 у справі № 911/65/24, від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22 та від 15.08.2024 у справі № 914/2145/23, від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22 та від 19.02.2025 у справі № 903/468/24, тощо) неодноразово зазначав про те, що передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог підпункту 3 абзацу 2 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-ІХ та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.
Як встановлено судом першої інстанції, ОК ЖБК «Тіроль» реорганізовано шляхом перетворення в ОСББ «Тіроль» та станом на 01.03.2023 усі права, обов`язки, майно, майнові права в тому числі право власності на землю Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Тіроль» (код ЄДРПОУ 43029672) на підставі передавального акту передано до правонаступника - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тіроль». 
Згідно з абзацом 2 пункту 1 статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тіроль», ОСББ «Тіроль» є правонаступником всіх прав і обов`язків обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Тіроль».
Частина 1 статті 104 Цивільного кодексу України розмежовує поняття ліквідації та реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) як форми припинення юридичної особи. На відміну від ліквідації, що не передбачає правонаступництва, у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми; у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи (стаття 108 Цивільного кодексу України).
Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 910/5953/17).
Апеляційний господарський суд встановив, що мала місце реорганізація Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Тіроль» шляхом перетворення у Об`єднання власників багатоквартирного будинку «Тіроль» відповідно до ст. 5 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» При цьому, код ЄДРПОУ юридичної особи залишився незмінний – 43029672, що свідчить лише про зміну організаційно-правової форми та назви юридичної особи.
Відтак апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про перехід обов`язку здійснити сплату пайового внеску від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Тіроль» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тіроль», як універсального правонаступника, незважаючи на відсутність інформації про передачу збудованого будинку та наявність заборгованості зі сплати пайового внеску в передавальному акті.
Зважаючи на норми абзацу 2 пункту 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 132-ІХ, у відповідача існує обов`язок щодо сплати пайового внеску, однак оскільки такий внесок не був добровільно сплачений, він підлягає стягненню із відповідача до місцевого бюджету на підставі судового рішення. Доводи відповідча про складний фінансовий стан ОСББ не можуть бути підставою для відмови у задоволенні відповідного позову.
Щодо заперечень апелянта щодо правомірності стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних, апеляційний суд зазначає наступне.
За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Дана правова позиція повністю узгоджується з практикою Верховного суду України, зокрема, викладеною у постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19.
Відповідно до ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц; постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц; постанова ВП ВС від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц; постанова ВП ВС від 27.11.2019 у справі № 340/385/17). 
Cплата 3 % річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
З урахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 925/683/21, час прострочення відповідачем виконання обов`язку щодо сплати пайового внеску, проценти та індекс інфляції повинні бути розраховані з моменту прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, тобто з 24.06.2021 (наступний день, після видачі сертифіката про готовність до експлуатації).
У постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 зроблений правовий висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 погодилась з цим висновком, зазначивши, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. 
Щодо тверджень відповідача про те, що він об`єктивно не міг перебувати у стані прострочення, оскільки сума пайового внеску не була визначена з урахуванням ч. 2 ст. 530 ЦК України, то суд таке твердження відхиляє, оскільки розмір пайового внеску та крайній термін його сплати (до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію) визначається відповідно до вимог Закону № 132-ІХ. 
Беручи до уваги вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, яким визнано обгрунтованими нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.
Відтак доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на те, що скаржник в апеляційній скарзі не навів інших доводів, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.12.2025 у цій справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Судові витрати.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

постановив:

1. Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Тіроль"залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.12.2025 у справі № 907/536/25 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду згідно зі ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2026 року.

Головуючий суддя Манюк П.Т.

Суддя Прядко О.В.

Суддя Рим Т.Я.