Справа № 930/902/26
№2/930/975/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Банецького Б.І. до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Банецького Б.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Позов мотивовано тим, що 14 жовтня 2022 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що складено актовий запис № 377.
Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину – ОСОБА_3 , який проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні.
Позивач зазначає, що відповідачка участі у вихованні та утриманні дитини не бере, матеріальної допомоги на її утримання не надає, життям та станом здоров`я дитини не цікавиться, не підтримує з нею спілкування та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.
Крім того, позивач вказує, що дитина має проблеми зі станом здоров`я та потребує постійного догляду, який забезпечується ним та бабусею дитини.
Також позивач посилається на те, що рішенням суду від 06 травня 2025 року шлюб між сторонами було розірвано.
У зв`язку з тим, що дитина проживає разом із ним та перебуває виключно на його утриманні, позивач просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини у визначеному законом розмірі.
На підтвердження своїх доводів позивач посилається, зокрема, на свідоцтво про народження дитини, рішення суду про розірвання шлюбу та висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, в якому зазначено, що дитина проживає разом із батьком за місцем його проживання.
Ухвалою судді від 20.04.2026 р. відкрито провадження у даній справі та визначено, що позовна заява підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Представник позивача – адвокат Банецький Б.І. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У поданій заяві зазначила, що на даний час офіційно не працевлаштована та не має стабільного доходу, у зв`язку з чим просила суд врахувати її матеріальне становище при визначенні розміру аліментів. При цьому проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів не заперечувала, просила визначити їх у розмірі, який буде для неї посильним з урахуванням її майнового стану.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Згідно зі свідоцтвом про народження дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Немирів Вінницької області.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 06 травня 2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Згідно з витягами з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 09 березня 2026 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком – ОСОБА_1 . Цим же рішенням ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 .
Таким чином, належними та допустимими доказами у справі підтверджено, що малолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на його повному утриманні.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Так, відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Вказаний положення передбачене і в ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", відповідно до якого, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.
Нормами ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд бере до уваги, що відповідачка не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини, однак посилається на відсутність офіційного працевлаштування та стабільного доходу. Разом із тим, зазначені обставини не звільняють її від обов`язку брати участь у матеріальному забезпеченні дитини.
Оскільки дитина проживає разом із позивачем, перебуває на його утриманні, а відповідачка як мати дитини зобов`язана брати участь у її утриманні незалежно від факту позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина.
Враховуючи вік дитини, її потреби, обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, а також відсутність обставин, які б свідчили про неможливість відповідачки надавати матеріальне утримання, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі однієї четвертої (1/4) частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Рішення суду про стягнення аліментів, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат, судом встановлено наступне.
Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
У позовній заяві представником позивача відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, до складу яких включено витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн, які підлягають підтвердженню належними доказами у порядку, встановленому процесуальним законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час подання позовної заяви.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, яка звільнена від сплати судового збору, звільнено законом від його сплати при зверненні до суду, судовий збір у разі задоволення позову стягується з іншої сторони в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки ОСОБА_2 судового збору в дохід держави у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп., який підлягав би сплаті позивачем при поданні позовної заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133-142, 200, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Банецького Б.І. до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2026 року та до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко