ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2026 р. Справа№ 910/6198/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Тищенко А.І. 
Мальченко А.О. 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 
у справі №910/6198/25 (суддя Нечай О.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 
до Приватного акціонерного товариства «Просто»
про стягнення 49 281,76 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Просто» (далі, відповідач) про стягнення 49 281,76 грн страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення норм чинного законодавства України належним чином не виконав зобов`язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм транспортного засобу «Seat Cordoba», реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільна відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №208084329, а також підставі Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №2202481, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №910/6198/25 у позові відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано доказів укладення Договору добровільного страхування №2202481, його змісту, зокрема, збільшення ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб. Позивач також не вжив усіх можливих заходів задля отримання доказів, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. У свою чергу, з наданої позивачем копії полісу №208084329 вбачається, що відповідачем застраховано відповідальність ОСОБА_1 за заподіяну шкоду майну третіх осіб в межах ліміту 130 000,00 грн, при цьому, як зазначає позивач, відповідачем вже було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі полісу ОСЦПВВТЗ №208084329 в межах встановленого ліміту - 130 000,00 грн. Отже, суд дійшов висновку, що відповідальність відповідача за спричинену ОСОБА_1 внаслідок ДТП шкоду обмежується полісом ОСЦПВВТЗ № 208084329 в межах ліміту - 130 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 10.11.2025 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» через підсистему «Електронний суд» подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №910/6198/25 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимог про стягнення коштів у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевий господарський суд під час розгляду справи не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи.
Так, до матеріалів справи було надано фотографію договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування від нещасних випадків на транспорті ДВНВД №/2202481, що спростовує твердження суду про неукладення такого договору між винуватцем та відповідачем.
Також позивач вказав, що договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування від нещасних випадків на транспорті ДВНВД №/2202481 зберігається у ПрАТ «Просто» (відповідача). У зв`язку з неможливістю самостійно отримати документ у строки, встановлені судом першої інстанції, адже він становить таємницю страхування, позивач під час розгляду справи судом першої інстанції заявляв суду клопотання про його витребування, в задоволенні якого, на переконання скаржника, судом було безпідставно відмовлено. 
З огляду на це в апеляційній скарзі позивачем викладено клопотання про витребування в АТ «Просто» належним чином завіреної копії договору добровільного страхування ДВНВД №/2202481 від 14.02.2022.
Також скаржник просив розгляд апеляційної скарги здійснювати з викликом сторін.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи на апеляційну скаргу

Відповідач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №910/6198/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6198/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
27.11.2025 матеріали справи №910/6198/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №910/6198/25 залишено без руху. Роз`яснено Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АРКС», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 3 633,00 грн.
16.12.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №1180242 від 15.12.2025 про сплату судового збору у розмірі 3 633,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №910/6198/25, відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), враховуючи, що предметом розгляду у справі є вимоги про стягнення 49 281,76 грн, а отже дана справа відноситься до малозначних у розумінні Господарського процесуального кодексу України, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (довідок про доставку копії ухвали від 22.12.2025 до електронних кабінетів сторін в підсистемі «Електронний суд»), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті у розумний строк, застосувавши статті 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 3 Конституції України та статті 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
25.04.2022 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №18763а2к3 «Все включено», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користування та розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» (чинного на момент укладення договору та ДТП) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
18.11.2022 о 09 год. 50 хв. по вулиці Тепловозній у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Seat Cordoba», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , а також автомобіля «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 25.01.2023 у справі №753/14811/22 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був застрахований у позивача на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №18763а2к3 від 25.04.2022.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
За змістом пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» (чинного на момент укладення договору та ДТП) до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» (чинного на момент укладення договору та ДТП) виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні приписи містяться в частинах 1, 2 статті 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
18.11.2022 страхувальник позивача звернувся до позивача із заявою про страхову подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту.
Згідно з наявними у матеріалах справи рахунками ремонтної організації (Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолайф центр») №С000088156 від 22.11.2022 та №С000088808 від 21.12.2022, вартість ремонту автомобіля «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 380 756,47 грн та 217 967,99 грн відповідно.
На підставі Страхового акту №ARX3458203 від 01.12.2022, відповідно до якого сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 140 595,52 грн, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 132 170,02 грн, яке було перераховано на рахунок ремонтної організації.
На підставі Страхового акту №ARX3491901 від 22.12.2022, відповідно до якого сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 217 967,99 грн, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 217 967,99 грн, яке було перераховано на рахунок ремонтної організації.
З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Seat Cordoba», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП була застрахована відповідачем на підставі полісу ОСЦПВВТЗ №208084329, позивач зазначає, що відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 130 000,00 грн.
Водночас, позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Seat Cordoba», реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату ДТП була також застрахована відповідачем на підставі Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №2202481 (далі - Договір №2202481), у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією №0017960/ІНС.ЛОУ від 04.10.2024. Докази направлення претензії в матеріалах справи відсутні.
Посилаючись на ухилення відповідача від виплати страхового відшкодування за Договором №2202481, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі та просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 49 281,76 грн, розмір якого обраховано таким чином: 358 563,51 грн (140 595,52 грн + 217 967,99 грн) : 2 - 130 000,00 грн = 49 281,76 грн.
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції не подавав.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін з огляду на таке.
Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі, ОСЦПВВНТЗ), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.
У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.
За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» (чинного на момент укладення договору, ДТП, здійснення виплати) та статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.
У такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).
Отже, в силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок в частині встановлення чи є здійснення виплати за договором добровільного майнового страхування виникненням нового зобов`язання або ж за наслідками такої виплати лише відбувається заміна кредитора у вже існуючому зобов`язанні із набуттям останнім всіх прав і обов`язків попереднього кредитора викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, який в силу приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України суди враховують при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд першої інстанції правильно установив факт виконання позивачем умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №18763а2к3 від 25.04.2022 та виплати, на підставі заяви страхувальника, Страхових актів №ARX3458203 від 01.12.2022 та №ARX3491901 від 22.12.2022, а також рахунків №С000088156 від 22.11.2022 та №С000088808 від 21.12.2022, своєму страхувальнику страхового відшкодування в загальному розмірі 358 563,51 грн, частину якого (350 138,01 грн) було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолайф центр», що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями платіжних доручень №933570 від 05.12.2022 та №938126 від 26.12.2022. Інша частина страхового відшкодування у розмірі 8 425,50 грн була утримана позивачем в якості зарахування несплачених страхових платежів.
Отже, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 
Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 25.01.2023 у справі №753/14811/22 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з абз. 1 п. 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Із огляду на встановлений принцип пропорційності при визначенні розміру відповідальності за заподіяння неподільної шкоди, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є відповідальними особами за пошкодження автомобіля «Land Rover Range Rover Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 у рівних долях - по 179 281,76 грн кожен.
З наданої позивачем копії полісу №208084329 вбачається, що відповідачем застраховано відповідальність ОСОБА_1 за заподіяну шкоду майну третіх осіб в межах ліміту 130 000,00 грн.
Позивач у позові зазначав, що відповідачем вже було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування на підставі полісу ОСЦПВВТЗ №208084329 в межах встановленого ліміту - 130 000,00 грн.
Позовна заява та апеляційна скарга обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між відповідачем та ОСОБА_1 . Договору добровільного страхування №2202481 збільшено суму ліміту відповідальності за полісом №208084329, а тому відповідач має відшкодувати позивачу ще 49 281,76 грн по цьому договору добровільного страхування.
Згідно з частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З метою повного та всебічного дослідження матеріалів справи, враховуючи клопотання позивача, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 було витребувано у Приватного акціонерного товариства «Просто» належним чином завірену копію договору добровільного страхування ДВНВД №/2202481 від 14.02.2022. 
Однак, відповідачем вимоги ухвали суду не виконано, жодних пояснень не надано.
З огляду на це суд здійснює апеляційний перегляд справи на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів зазначає, що позивачем як до позовної заяви, так і до заяви від 04.08.2025, поданої на виконання вимог ухвали від 28.07.2025 про залишення позовної заяви без руху, долучено лише ксерокопію фотографії, на якій відображено зміст полісу ОСЦПВВТЗ №208084329, а також фрагмент розділу 1 Договору добровільного страхування №2202481, розміщений на тій самій сторінці (том 1, а.с. 55).
Водночас, повної належної копії Договору добровільного страхування №2202481 позивачем не надано, що позбавляє суд можливості встановити факт його укладення між страховиком і страхувальником, з`ясувати його зміст, зокрема умови щодо збільшення ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, а також визначити розмір такого збільшення.
Незважаючи на це, у позовній заяві позивач посилається на вказаний Договір №2202481 як на підставу для збільшення ліміту відповідальності за полісом №208084329, проте не зазначає, до якого саме розміру було збільшено відповідний ліміт і на підставі яких конкретно положень договору зроблено такий висновок, фактично не маючи у своєму розпорядженні належної копії відповідного документу.
При цьому суд зазначає, що позивач не звертався до відповідача з проханням надати йому копію відповідного Договору як до подання позову, так і під час судового розгляду справи.
Посилання позивача на те, що відповідний договір не міг бути наданий позивачу на його запит відповідачем, адже така інформація містить таємницю страхування, оцінюються судом критично.
Так, відповідно до частини 1 статті 113 Закону України «Про страхування» (у чинній редакції) страховику заборонено розкривати інформацію про надання послуги із страхування, визначену відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (далі - таємниця страхування), якщо відповідно до законодавства України він зобов`язаний не розголошувати таку інформацію. Страховик, особи, які входять до складу органів управління та контролю страховика, аудитори, відповідальні актуарії, інші особи, які є працівниками страховика, страхові посередники та їх працівники зобов`язані зберігати таємницю страхування.
Інформація про діяльність та фінансовий стан клієнта, яка стала відома надавачу фінансових послуг та/або посереднику у процесі обслуговування клієнта та/або взаємовідносин з ним або стала відома третім особам під час надання послуг надавача фінансових послуг та/або посередника або під час виконання функцій, визначених законом, а також визначена цією статтею інформація про надавача фінансових послуг та/або посередника є таємницею фінансової послуги (частина 1 статті 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»).
У спірному ж випадку мова йде про договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, який, враховуючи мету його укладення, за своїм змістом не містить інформації про фінансовий стан клієнта у розумінні закону, а лише визначає умови страхового покриття та взаємні права й обов`язки сторін договору.
Таким чином, позивач, на якого покладено обов`язок довести свої позовні вимоги, не вжив усіх можливих заходів задля отримання доказів, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, у той час як відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За установлених судом обставин, враховуючи відсутність доказів на підтвердження протилежного, колегія суддів доходить висновку, що відповідальність відповідача за спричинену ОСОБА_1 внаслідок ДТП шкоду обмежується полісом ОСЦПВВТЗ №208084329 в межах ліміту - 130 000,00 грн.
Позивачем не доведено підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 49 281,76 грн, а тому суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у даній справі підлягає залишенню без змін.
Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №910/6198/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 у справі №910/6198/25 залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»
Матеріали справи №910/6198/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко