Справа 688/1505/26 
№ 1-кп/688/176/26 

Вирок
Іменем України

08 травня 2026 року         м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: 

головуючого-судді    ОСОБА_1 
з участю секретаря    ОСОБА_2 ,
прокурора     ОСОБА_3 ,
захисника    ОСОБА_4 ,
обвинуваченого   ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12026244060000304 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозичне Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України (паспорт № НОМЕР_1 ), з професійно-технічною освітою, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
28 лютого 2026 року, о 22год 42хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу магазину ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», що розташований по пр.Миру, 16В в м.Шепетівці Хмельницької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_6 .
Вході даного конфлікту, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в ділянку голови, після чого обома руками обхопив останнього ззаду за грудну клітку та із застосуванням сили здійснив кидок через себе, від якого потерпілий впав та вдарився головою об бруківку.
Внаслідок своїх умисних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із переломом тім`яної та скроневої кісток справа, з поширенням лінії перелому на основу черепа в ділянці кам`янистої частини скроневої кістки та комірок соскоподібного відростка справа, субдуральним крововиливом в ділянці правої скроневої частки, струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин правої тім`яної та скроневої ділянок голови, які утворились від, щонайменше однієї ударної травмуючої дії тупого твердого предмета або при падінні та ударі об такий, за своїм характером відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.
Отже, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, які відповідають дійсності. У вчиненому щиро кається, свою протиправну поведінку засуджує.
Обвинувачений просив суд призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто звільнити його від відбуття покарання з випробуванням.
Захисник у судовому засіданні просила суд урахувати, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, засудив свою протиправну поведінку, обставини, що пом`якшують покарання та висновок органу пробації, у зв`язку з чим просила призначити її підзахисному покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, зі застосування ст.75 КК України з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати його винуватим та призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Запобіжний захід відносно обвинуваченого, до вступу вироку в законну силу, залишити попередній – тримання під вартою.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяви про проведення судового розгляду кримінального провадження без його участі, у зв`язку із проходженням ним військової служби. Зазначив, що ОСОБА_5 повністю відшкодував йому майнову та моральну шкоду, претензій до нього немає, просив суворо не карати, на позбавленні волі не на полягає, цивільний позов заявляти не буде. 

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, також визнавав свою винуватість, у зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне розкриття злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора уважає наявність таких обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне розкриття злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, які вказані в обвинувальному акті.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння .

Мотиви призначення покарання.
За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за ч.1 ст.121 КК України відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність.
Також, суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, являється особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, бажає виправити свою протиправну поведінку, здійснив благодійний внесок для ЗСУ, думку ОСОБА_6 , якому відшкодована заподіяна шкода, і останній просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, а також висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.
Урахувавши зазначені обставини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також відсутність таких, що його обтяжують, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкцій ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі.
З врахуванням положень ч.1 ст.75 КК України суд звільняє ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, та покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.1, 3 ст.76 цього Кодексу.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст.50 КК України мети покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.
В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_5 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме з 13 березня 2026 року по 08 травня 2026 року. У зв`язку з чим, на думку суду, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_5 за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 13 березня 2026 року по 08 травня 2026 року, виходячи з положень ст.72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.
Враховуючи, що судом визначено покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу необхідно змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, із покладенням обов`язку прибувати до суду за першим викликом.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.17, ч. 2 ст.373, ст.374, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_5 під час кримінального провадження та судового розгляду в державних установах «Хмельницький слідчий ізолятор» та «Шепетівська виправна колонія (№98)» із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі у періоді з 13 березня 2026 року по 08 травня 2026 року.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, із покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою до суду.
Звільнити ОСОБА_5 з - під варти в залі суду.
Речові докази: оптичний диск із відеозаписом камер спостереження магазину «АТБ» за 28 лютого 2026 року; оптичний диск із записом розмови на лінію «103» за 28 лютого 2026 року; оптичний диск на якому міститься відеозапис із портативного відеореєстратора патрульної поліції за 28 лютого 2026 року; оптичний диск із записом події біля магазину «АТБ» за 28 лютого 2026 року, наданого ОСОБА_7 – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та його захиснику, потерпілому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуючий: