ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/2150/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:
У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також –позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також – ГУ ПФУ в Чернігівській області (далі також – відповідач) про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27.06.2025 № 047050032469 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 15.08.1992 по 20.03.1995 на посаді вчителя історії та вихователя неповної середньої школи-інтернат № 2 м. Маріуполь Донецької області відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1992 на підставі рішення Південного районного суду м. Кам`янського від 26.09.2025; з 04.10.1993 по 31.12.1998 на посаді вихователя відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.1993;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи: з 15.08.1992 по 20.03.1995 на посаді вчителя історії та вихователя неповної середньої школи-інтернат № 2 м. Маріуполь Донецької області відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1992 на підставі рішення Південного районного суду м. Кам`янського від 26.09.2025; з 04.10.1993 по 31.12.1999 на посаді вихователя відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.1993, а саме: з 04.10.1993 по 23.12.1997 дитячого ясла-садка № 167; з 23.12.1997 по 01.09.1998 ясла/садка № 130, з 01.09.1998 по 23.11.1998 ясла/садка № 108; з 23.11.1998 по 31.12.1999 дитячого ясла садка № 140; з 01.01.2003 по 31.12.2003 на посаді вихователя відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.1993 дитячого ясла садка № 140.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ПФУ в Чернігівській області рішенням від 27.06.2025 № 047050032469 відмовило позивачу у призначенні пенсії за відсутністю страхового стажу, посилаючись на розбіжності в трудовій книжці, а також не зараховано до спеціального стажу періоду роботи з 15.08.1992 по 20.03.1995 на посаді вчителя історії та вихователя неповної середньої школи-інтернат № 2 м. Маріуполь Донецької області відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1992 на підставі рішення Південного районного суду м. Кам`янського від 26.09.2025; з 04.10.1993 по 31.12.1999 на посаді вихователя відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.1993, а саме: з 04.10.1993 по 23.12.1997 дитячого ясла-садка № 167; з 23.12.1997 по 01.09.1998 ясла/садка № 130, з 01.09.1998 по 23.11.1998 ясла/садка № 108; з 23.11.1998 по 31.12.1999 дитячого ясла садка № 140; з 01.01.2003 по 31.12.2003 на посаді вихователя відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.1993 дитячого ясла садка № 140. Зазначає, що позивач не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, щодо зарахування періодів роботи до спеціального стажу то зазначає, що дане зарахування передбачено нормами чинного законодавства. 
02.03.2026 ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
18.06.2025 позивач звернулась до пенсійного орану із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
27.06.2025 ГУ ПФУ у Чернігівській області прийнято рішення № 047050032469, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за відсутністю необхідного стажу. У вказаному рішенні зазначено, що:
- до страхового та спеціального стажу відповідно до трудової книжки від 15,08.1992 НОМЕР_3 не зараховано період роботи з 15.08.1992 по 20.03.1995, оскільки виправлення по батькові на титульній сторінці проведено з порушення вимог пункту 2,13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (відсутнє посилання на номер та дату документу на підставі якого проведено виправлення) та не читається печатка організації, яка заповнила трудову книжку.
- до страхового стажу не зараховано період роботи з 04.10.1993 по 31.12.1998 та до спеціального стажу не зараховано період з 04.10.1993 по 31.12.1999 (період роботи відповідно до трудової книжки від 01.10.1993 НОМЕР_2 з 04.10.1993 по 31.08.2009), оскільки назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємства на печатці, якою завірений запис про звільнення з роботи (період з 01.01.1999 по 31.08.2009 зараховано до страхового стажу відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, період з 01.01.2000 по 31.12.2002 та з 01.01.2004 по 31.08.2009 зараховано до спеціального стажу згідно відомостей по спеціальному стажу за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування). Також зазначено, що позивач має вік 55 р 4 м 22д, не працює. Страховий стаж становить 31 рік 1 місяць 24 дні.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В силу вимог статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Як визначено пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 р.) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Законом України від 02.03.2015 за № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» - статтю 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено у новій редакції, у тому числі і пункт "е", за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. Дані зміни набрали чинності 01.04.2015.
Законом України від 24 грудня 2015 року за № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01 січня 2016 року; далі за текстом - Закон №911-VIII) у пункті «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ в абзаці першому слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років". Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходу на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 за № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII.
У Рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 N 2-р/2019 зазначено, що на думку Конституційного Суду України, внесення змін Законом № 213 до оспорюваних положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54,55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019, положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Тобто, зазначені положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратили чинність з 04.06.2019.
Таким чином, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугу років необхідно керуватися статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції чинній до внесення до неї змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, які визнано неконституційними. Внаслідок цього норма статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягає застосуванню з 04.06.2019 в редакції, яка діяла до змін, внесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII, і передбачає право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Разом з тим Законом України від 03.10.2017 за № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності 11 жовтня 2017 року розділ ХV Прикінцеві положення Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Також Законом № 2148-VIII абзац 2 пункту 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV викладено в такій редакції: «Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».
Тобто вказаною нормою лише збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Таким чином, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи, має право на обчислення її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до змін, внесених Законами № 213-VIII, № 911-VIII.
Отже, на день звернення позивача із заявою від 18.06.2025 про призначення пенсії, пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Щодо певних періодів трудової діяльності, не зарахованих до страхового та спеціального стажу роботи, позивач ОСОБА_1 .
Відповідно до положень статті 48 КЗпП України, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка - є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно пунктів 1, 2 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у ній.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/ перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
У свою чергу рішенням Південного районного суду міста Кам`янського від 26 вересня 2025 року по справі № 207/5402/25 (провадження № 2-о/207/99/25) заяву ОСОБА_1 задоволено, та встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 15 серпня 1992 року на ім`я « ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), 26.01.1970».
Таким чином, період роботи позивачці ОСОБА_1 з 15.08.1992 по 20.03.1995 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 має бути зарахований до страхового та спеціального стажу.
Щодо не зарахування до страхового та спеціального стажу періодів роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої 01.10.1993, суд зазначає наступне:
Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 страховий та спеціальний стаж позивачці ОСОБА_1 підтверджується, зокрема, наступними записами:
Орендне підприємство Ордена Леніна і ордена Жовтневої революції металургійний комбінат імені Ілліча м. Маріуполь:
запис № 2 - 04.10.1993 прийнята в дитячий ясла-садок № 167 вихователем, підстава -наказ № 127 від 04.10.1993;
запис № 3 - 23.12.1997 переведено в ясла/садок № 130 вихователем (на період декретної відпустці), підстава - перевід № 29 від 23.12.1997;
запис № 4 - 01.09.1998 переведено там же вихователем ясла/садка № 108 (на період декретної відпустці), підстава - перевід № 547 від 01.09.1998;
запис № 5 - 23.11.1998 переведено в дитячий ясла/садок № 140 вихователем (на період декретної відпустці), підстава - перевід № 723 від 23.11.1998;
запис № 6 - 17.01.2000 переведено там же вихователем на період декретної відпустці, підстава - перевід № 71 від 17.01.2000;
запис № 7 - 05.03.2001 - переведено там же вихователем, підстава - перевід № 365 від 05.03.2001;
запис № 8 - 05.02.2007 - переведено там же вихователем (ясла/садок № 84) , підстава - наказ № 53 від 05.02.2007;
запис № 9 - 31.08.2009 - звільнено за переводом в управління освіти Маріупольської міськради, ст. 36 п.5 КЗпП України, підстава - наказ № 109 к від 13.08.2009.
Виправлень або недостовірних чи неточних записів про періоди роботи ОСОБА_1 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 немає.
Пунктом 2.15. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівник, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 передбачено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: “Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то”, а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
Відповідальність за те, що назва підприємства при прийнятті на роботу 04.10.1993 в трудовій книжці не відповідає назві підприємства на печатці, якою завірений запис про звільнення 31.08.2009 покладається на власника підприємства. Тобто, працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи в останню вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, а недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу.
Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 24.05.2018 р. у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Тому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Щодо періоду роботи позивача з 04.10.1993 по 31.08.2009, то Постановою Ради Міністрів СРСР № 46 від 23.01.1989 ОСОБА_4 і ордена Жовтневої революції металургійний комбінат імені Ілліча перейменований в Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча.
Рішенням фонду держмайна України № 7/3-2165 від 06.05.1993 Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча реорганізований в Орендне підприємство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».
Наказом Фонду держмайна України № 86-АТ від 20.12.1996 на базі Орендного підприємства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» створено Відкрите акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».
Таким чином, до страхового стажу ОСОБА_1 має бути зарахований період роботи з 04.10.1993 по 31.12.1998 та до спеціального стажу - період роботи з 04.10.1993 по 31.12.1999 відповідно трудової книжки НОМЕР_2 .
Крім того, відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років до спеціального стажу відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 зараховано період роботи ОСОБА_1 вихователем з 01.01.2000 по 31.12.2002 та з 01.01.2004 по 31.08.2009 згідно відомостей по спеціальному стажу за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Тобто, виходячи з цього, до спеціального стажу роботи не зараховано період з 01.01.2003 по 31.12.2003.
Відповідач безпідставно не зарахував до спеціального стажу роботи вищезазначений період та не обґрунтував даний факт у своєму рішенні.
Як було зазначено вище, пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_4 , в період з 05.03.2001 по 05.02.2007 позивач безперервно працювала вихователем у дитячому ясла- садку № 140 та період її роботи з 01.01.2003 по 31.12.2003 внесений до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та сплачені внески, але не зарахований до спеціального стажу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, серед яких в розділі 1. «Освіта» є заклади «Дошкільні навчальні заклади всіх типів» зазначено посади: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.
В примітці 2 Постанови № 909, зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про дошкільну освіту», ясла-садок та дитячий садок є закладами дошкільної освіти. У Законі України «Про дошкільну освіту» зазначено, що згідно із Законом України «Про освіту», слова «дошкільний навчальний заклад» в усіх відмінках і числах замінено словами «заклад дошкільної освіти» у відповідному відмінку і числі.
Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є встановлення перебування особи на посаді та виконання нею робіт у закладі освіти, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.
Таким чином, період роботи позивача з 01.01.2003 по 31.12.2003 має бути зарахований до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27.06.2025 № 047050032469 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.06.2025 про призначення пенсії за вислугу років.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 15.08.1992 по 20.03.1995 на посаді вчителя історії та вихователя неповної середньої школи-інтернат № 2 м. Маріуполь Донецької області відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1992 на підставі рішення Південного районного суду м. Кам`янського від 26.09.2025; з 04.10.1993 по 31.12.1998 на посаді вихователя відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.1993.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи: з 15.08.1992 по 20.03.1995 на посаді вчителя історії та вихователя неповної середньої школи-інтернат № 2 м. Маріуполь Донецької області відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1992 на підставі рішення Південного районного суду м. Кам`янського від 26.09.2025; з 04.10.1993 по 31.12.1999 на посаді вихователя відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.1993, а саме: з 04.10.1993 по 23.12.1997 дитячого ясла-садка № 167; з 23.12.1997 по 01.09.1998 ясла/садка № 130, з 01.09.1998 по 23.11.1998 ясла/садка № 108; з 23.11.1998 по 31.12.1999 дитячого ясла садка № 140; з 01.01.2003 по 31.12.2003 на посаді вихователя відповідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.1993 дитячого ясла садка № 140.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3194,88 грн (три тисячі сто дев`яноста чотири гривні 88 коп), сплачений відповідно до квитанції від 26.02.2026.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14005 код ЄДРПОУ 21390940. 
Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко