ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

28.05.2026	м. Суми	Справа № 920/292/26	

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №920/292/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна група “АРХІ БУД” (вул. Ризька, буд. 12, м. Київ, 04112; код за ЄДРПОУ 42628532),
до відповідача: Акціонерного товариства “Сумихімпром” (вул. Харківська, п/в 12, м.Суми, 40003; код за ЄДРПОУ 05766356),
про стягнення 183129,47 грн

установив:
04.03.2026 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 141607,86 грн (сто сорок одна тисяча шістсот сім грн 86 коп.) інфляційних втрат та 41521,61 грн (сорок одна тисяча п`ятсот двадцять одна грн 61 коп.) три відсотки річних, а також судові витрати.
04.03.2026 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/292/26 призначено до розгляду судді Короленко В.Л.
04.03.2026 за електронним запитом суду сформована відповідь з ЄДРПОУ, за якою відповідач – Акціонерне товариство “Сумихімпром”, зареєстрований як юридична особа з ідентифікаційним кодом 05766356 та місцезнаходженням: вул. Харківська, п/в 12, м.Суми, 40003.
Ухвалою від 06.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/292/26 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.
Відповідно до інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та із системи «Електронний суд» позивач та відповідач мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».
На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 06.03.2026 про відкриття провадження у справі №920/292/26 надіслана сторонам відповідно до вимог ч.ч. 6-7 ст. 6 ГПК України до їх електронних кабінетів. Відповідно до довідок Господарського суду Сумської області про доставку електронного листа копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 06.03.2026, 13:51.
Таким чином, як позивач, так і відповідач були повідомлені належним чином про розгляд даної справи.
25.03.2026 відповідач подав відзив (вх №1496), за яким відповідач зауважив, що заперечує проти позовних вимог з мотивів їх необґрунтованості, безпідставності. У відзиві відповідач наголосив, що з наданого позивачем до позовної заяви розрахунку вбачається, що інфляційні нарахування здійснено за період з 01.11.2024 по 31.01.2026, а нарахування 3% річних за період з 07.12.2024 по 19.02.2026, без урахування, що рішення суду у справі № 920/1472/24 набрало законної сили 04.02.2025. Дані заперечення позивач обґрунтовує позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 11.11.2025 у справі № 922/4758/24 та від 20.08.2025 у справі № 910/10616/24. Разом з тим, відповідач наголошує, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Відповідач звертає увагу суду на те, що з 24.02.2022 з моменту введення воєнного стану в Україні, виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, що відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків підприємству, у період існування яких АТ «Сумихімпром» об`єктивно, з незалежних від нього причин було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору підряду №90/04 від 12.07.2022. З огляду на зазначені обставини відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
26.03.2026 позивач подав відповідь на відзив (вх №1522), відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити, зауваживши про необґрунтованість заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов.
Судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи подані сторонами заяви по суті справи.
Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.
Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1472/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «АРХІ-БУД» до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» про стягнення 1268 973,92 грн ухвалено:
- позовні вимоги задовольнити повністю;
- стягнути з Публічного акціонерного товариства “Сумихімпром” (вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, 40003, код ЄДРПОУ 05766356 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна група “АРХІ-БУД” (вул. Ризька, буд. 12, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ 42628532) 1148313 грн 60 коп. основного боргу, 29447 грн 17 коп. – 3% річних, 91213 грн 15 коп. інфляційних втрат, 19034 грн 61 коп. витрат по сплаті судового збору.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1472/24 набрало законної сили 04.02.2025.
Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).
Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1472/24 встановлені наступні обставини:
« 12.07.2022 між ПАТ «Сумихімпром» (Замовник) та ТОВ «ІГ «АРХІ-БУД» (Підрядник) було укладено Договір підряду №90/04 (далі за текстом – Договір). Вищезазначене підтверджується копією вказаного Договору та додаткової угоди (а.с.17-24).
Згідно з п. 1.1. договору Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на власний ризик виконати у відповідності до умов даного Договору роботи по ремонту будівлі складу готового продукту (інв. № 042004402) (ремонт стін в осях 20-22, В-М) ЦСМД ПАТ «Сумихімпром» та передати Замовнику результати Робіт, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити результати Робіт.
Відповідно до п. 2.1 Договору загальна вартість Договору визначається на підставі договірної ціни, яка є невід`ємною частиною цього Договору, відповідно до КНУ «Настанова з визначення вартості будівництва», і складає 5 003 995,00 грн. Крім того ПДВ 20% – 1 000 799,00 грн. Всього – 6 004 794,00 грн.
Згідно з умовами п. 4.2. Договору оплата здійснюється поетапно: - оплата авансу в сумі 1 800 000,00 грн. (в тому числі ПДВ 20% – 300 000,00 грн.). Аванс зараховується в рахунок вартості виконаних Робіт; - проміжні платежі за виконані Роботи протягом 30 днів відповідно до підписаних Сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт по формі №КБ-2в і довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по формі № КБ-3.
30.11.2022 між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору підряду, відповідно до якої сторони продовжили строк виконання робіт до 31.12.2023.
Позивач зазначає, що за період з серпня 2022 по грудень 2023 ним були виконані ремонтні роботи на загальну суму 4938056,40 грн, що підтверджуються підписаними Сторонами Актами приймання виконаних робіт за вказаний період (а.с. 25-128). Зазначені Акти приймання виконаних робіт підписані з боку відповідача без заперечень та зауважень, проте оплата внесена відповідачем лише частково, в розмірі 3789742,80 грн.
Так, у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за Договором, станом на дату подання позовної заяви у Відповідача утворилася заборгованість перед Позивачем у розмірі 1148313,60 грн.».
«Враховуючи те, що судом вище було встановлено факт порушення з боку відповідача грошового зобов`язання, позовні вимоги в частині стягнення 29447,17 грн – 3% річних, нарахованих за загальний період з 30.01.2024 по 06.12.2024, та 91213,15 грн інфляційних втрат, нарахованих за загальний період лютий-жовтень 2024, є правомірними та підлягають задоволенню.».
Позивач у позові зауважив, що станом на дату звернення з позовом (04.03.2026) грошове зобов`язання ПАТ «Сумихімпром» за договором підряду №90/04 від 12.07.2022 на суму 1148313,60 грн, та що підтверджене рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі № 920/1472/24, залишається не виконаним, виконавчі дії у виконавчому провадженні №78082995 зупинені відповідно до постанови від 14.05.2025.
З огляду на зазначене позивач звернувся з даним позовом та просить стягнути з відповідача 141607,86 грн інфляційних втрат за період з листопад 2024 року по січень 2026 року та 41521,61 грн 3% річних за період з 07.12.2024 по 19.02.2026.
Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У частині 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У частині 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
У частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1472/24 встановлено неналежне виконання відповідачем умов договору щодо повної та своєчасної оплати позивачу вартості виконаних робіт за договором підряду від 12.07.2022 №90/04, а також правомірність нарахованих 29447,17 грн 3% річних за загальний період з 30.01.2024 по 06.12.2024, та 91213,15 грн інфляційних втрат, за загальний період лютий-жовтень 2024 року.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 141607,86 грн інфляційних втрат за період з листопад 2024 року по січень 2026 року та 41521,61 грн 3% річних за період з 07.12.2024 по 19.02.2026. Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1472/24 в т.ч.: ухвалено стягнути з відповідача 29447,17 грн - 3% річних за період з 30.01.2024 по 06.12.2024 та 91213,15 грн інфляційних втрат за загальний період лютий-жовтень 2024 року.
Суд погоджується з позивачем та зауважує, що першим днем періоду прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання є 30.01.2024, і цей період триває до моменту фактичного виконання такого грошового зобов`язання.
Разом з тим, зауваження відповідача щодо невірного періоду розрахунку позивачем 3% річних та інфляційних втрат суд не приймає до уваги за їх необґрунтованістю.
Щодо заявленого у відзиві на позов клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних, суд зазначає, що в статті 625 ЦК України ( розділ І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України) визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.
Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Приписи статті 625 ЦК України про інфляційні втрати та три проценти річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються в разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто в разі якщо в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме статті 625 ЦК України.
Чинне цивільне законодавство не передбачає можливості суду зменшувати основний борг. Тому не може бути зменшено і розмір інфляційних втрат та процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, з огляду на що суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних втрат.
Таким чином, суд, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних втрат за допомогою «Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» на офіційному вебсайті «Платформа: Ліга Закон» за посиланням https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, враховуючи встановлений судом у рішенні від 14.01.2025 у справі №920/1472/24 факт неналежного виконання відповідачем умов договору підряду щодо своєчасної і повної оплати вартості виконаних робіт, визнає вірним період розрахунку та законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 141607,86 грн інфляційних втрат за період з листопад 2024 року по січень 2026 року та 41521,61 грн 3% річних за період з 07.12.2024 по 19.02.2026.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. 
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За результатом розгляду справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача 141607,86 грн інфляційних втрат за період з листопад 2024 року по січень 2026 року та 41521,61 грн 3% річних за період з 07.12.2024 по 19.02.2026, у зв`язку з чим суд задовольняє позов як законний та обґрунтований.
При ухваленні рішення у справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судовий збір в розмірі 3328,00 грн грн, що сплачений за платіжною інструкцією в національній валюті від 03.03.2026 №976.
У статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 3328,00 грн судового збору.
Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
вирішив:
1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Акціонерного товариства “Сумихімпром” (вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, 40003; код за ЄДРПОУ 05766356) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна група “АРХІ БУД” (вул. Ризька, буд. 12, м. Київ, 04112; код за ЄДРПОУ 42628532) 141607,86 грн (сто сорок одна тисяча шістсот сім грн 86 коп.) інфляційних втрат за період з листопада 2024 року по січень 2026 року та 41521,61 грн (сорок одна тисяча п`ятсот двадцять одна грн 61 коп.) три відсотки річних за період з 07.12.2024 по 19.02.2026, а також 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України). 
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено та підписано 29.05.2026.

Суддя	В.Л. Короленко