Справа № 287/2769/25
2-а/287/34/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року   м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Нижника Г.П., за участю секретаря судового засідання Корнєйчук О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою представника позивача Барановського Ігора Івановича в інтересах позивача ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, –

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач), у якій позивач просить скасувати постанову серії ЕНА № 6229662 від 26.11.2025 про накладення адміністративного стягнення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Житомирській області серії ЕНА № 6229662 від 26.11.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.
Позивач зазначає, що 02.08.2025 він звернувся на лінію «102» із повідомленням про заподіяння йому тілесних ушкоджень. Після прибуття працівників поліції на місце події останні, встановивши його особу, почали стверджувати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та нібито керував транспортним засобом.
На думку позивача, транспортного засобу, яким би він керував, на місці події не було, а до оскаржуваної постанови не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт керування ним транспортним засобом чи вчинення будь-якого адміністративного правопорушення.
Позивач також зазначає, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі № 287/2057/25 його було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік, однак із зазначеним судовим рішенням він не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку.
Посилаючись на відсутність належних доказів вчинення адміністративного правопорушення та незаконність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач просить скасувати постанову серії ЕНА № 6229662 від 26.11.2025.
28.05.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представник відповідача заперечила проти задоволення позову та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Відповідач зазначив, що доводи позивача фактично стосуються обставин притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не пов`язані безпосередньо з винесенням оскаржуваної постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Зі змісту відзиву вбачається, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі № 287/2057/25 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. У зазначеному судовому рішенні встановлено, що 02.08.2025 о 21 год. 00 хв. у с. Білокоровичі Коростенського району Житомирської області позивач керував транспортним засобом «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відповідач звертає увагу суду на те, що під час розгляду справи № 287/2057/25 судом були досліджені протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння, направлення до медичного закладу, письмові пояснення позивача, відеозапис події та інші матеріали справи, за результатами чого встановлено факт керування позивачем транспортним засобом.
Крім того, відповідач зазначає, що на момент винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6229662 від 26.11.2025 постанова Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі № 287/2057/25 була чинною, набрала законної сили та підлягала обов`язковому виконанню, а тому працівник поліції мав законні підстави вважати позивача особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Також відповідач зазначає, що постановою Житомирського апеляційного суду від 01.04.2026 апеляційну скаргу сторони захисту залишено без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2025 – без змін. Суд апеляційної інстанції повторно перевірив доводи щодо відсутності факту керування транспортним засобом та визнав їх безпідставними.
Відповідач наголошує, що обставини щодо факту керування позивачем транспортним засобом, законності дій працівників поліції та наявності підстав для позбавлення права керування транспортними засобами встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають повторному доказуванню.
Крім того, відповідач вказує, що позивач фактично не оспорює факт керування транспортним засобом 26.11.2025 та не наводить жодних обставин, які б свідчили про порушення процедури винесення оскаржуваної постанови чи перевищення працівником поліції своїх повноважень.
На думку відповідача, оскаржувана постанова серії ЕНА № 6229662 від 26.11.2025 винесена уповноваженою посадовою особою, в межах наданих законом повноважень, на підставі належних та допустимих доказів і з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.
З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу розподілено судді Нижнику Г.П.
Ухвалою суду Олевського районного суду Житомирської області від 22.12.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі на 12.01.2026. Судові засідання відкладалися за клопотанням представника відповідача та представника позивача. 
14.05.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, під час чого встановлено, що позивач подав позов не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом.
Відтак, з метою проведення процесуальних дій щодо заміни відповідача/залучення співвідповідача, судовий розгляд поновлено.
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 20.05.2026 замінено неналежного відповідача - ГУНП у Житомирській області, на належного відповідача - Департамент патрульної поліції та відкладено судове засідання на 09 червня 2026 року.
Від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового розгляду за його відсутності та його довірителя. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, до суду не з`явився.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази та надавши оцінку доводам позивача і запереченнямвідповідача, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 26.11.2025 постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Житомирській області серії ЕНА № 6229662 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. Згідно постанови водій, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів, 26.11.2025 о 21 год 53 хв по трасі М07 160 км керував автомобілем MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п. 2.1.а. Правил дорожнього руху (далі - ПДР).
Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі №287/2057/25 ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 01.04.2026 поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі №287/2057/25, та за результатами розгляду дане рішення залишено без змін. 
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Предметом оскарження у даній справі є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У відповідності до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 4 ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Не заперечуючи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 26.11.2025, представник позивача обґрунтовує позовні вимоги незаконністю притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності за події, які мали місце 02.08.2025 та стали підставою для позбавлення його права керування транспортними засобами.
Разом з тим суд зазначає, що правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є предметом розгляду у даній справі.
Судом встановлено, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі № 287/2057/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На момент винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6229662 від 26.11.2025 зазначене судове рішення було чинним, набрало законної сили та підлягало виконанню. Доказів скасування зазначеної постанови суду або зупинення її виконання станом на 26.11.2025 суду не надано.
За таких обставин суд доходить висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами у встановленому законом порядку, а тому керування ним транспортним засобом утворювало склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Крім того, постановою Житомирського апеляційного суду від 01.04.2026 постанову Олевського районного суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі № 287/2057/25 залишено без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту – без задоволення.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем виконано покладений на нього ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення. Натомість позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, або про порушення відповідачем вимог закону під час винесення оскаржуваної постанови.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 6229662 від 26.11.2025 прийнята уповноваженою посадовою особою на підставі та в межах повноважень, визначених законом, а тому підстав для визнання її протиправною та скасування не вбачається. У зв`язку з цим адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Щодо судових витрат то суд зауважує, що кожна сторона у справі несе витрати, пов`язані з розглядом справи, а оскільки позов не підлягає до задоволення тому питання витрат не вирішувалося.
Керуючись статтями 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову представника позивача Барановського Ігора Івановича в інтересах позивача ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 .
Представник позивача: Барановський Ігор Іванович, 11501, вул. Князя Мала, 17, м. Коростень Житомирської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції України, місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ЄДРПОУ 40108646.

Суддя         Нижник Г. П.