ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1025/26 Справа № 175/16911/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Качаленко Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 травня 2026 року Кривий Ріг 19.05.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Коваль В.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Донецької області від 23.02.2026р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Коваль В.С., яка в апеляційній скарзі:
- вказує, що рапорт працівника поліції не є доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення;
- зазначає, що відеозапис не можна визнати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в постанові суду не вказано, які саме фрагменти підтверджують його вчинення;
- вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодної ознаки алкогольного сп`яніння з боку ОСОБА_1 , та на відеозапису такі ознаки не були названі;
- зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений в порядку ст. 266-1 КУпАП;
- вважає, що зупинка транспортного засобу під час комендантської години є абсурдною та видуманою працівниками поліції, та вона не відповідає вимогам ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію»;
- наголошує, що відеозапис є неповним та не є безперервним, тому не може бути доказом у справі, на ньому не видно ознак сп`яніння, та в темноті не видно обличчя ОСОБА_1 ; 
- вказує, що ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду за допомогою газоаналізатора, проте він не був доставлений до закладу охорони здоров`я;
- зазначає, що ОСОБА_1 не міг вживати алкогольні напої, оскільки виконує бойові завдання та має контузії, є військовослужбовцем та перебуває на посаді; 
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник Коваль В.С. повідомлені належним чином, до судового засідання не прибули, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. 

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 06.09.2025р. о 22:12 по вул. Паркова, біля буд. 107 в м. Краматорськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot Landtrek, номерний знак НОМЕР_2 (на чорному фоні) в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу газоаналізатора Alkotest 7510, результат огляду 1,62‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції поклав протокол серії ЕПР1 № 445811 від 06.09.2025р., матеріали відеофіксації порушення, чек тест Drager, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06.09.2025, рапорт. Вказані докази досліджені та оцінені судом першої інстанції та покладені в обґрунтування висновку про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції дослідивши та оцінивши сукупність доказів у справі дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріалами справи, та наявними у ній доказами беззаперечно підтверджено факт керування  ОСОБА_1  транспортним засобом, його зупинку під час дії комендантської години, тобто під час дії обмежувальних заходів під час дії воєнного стану, продуття на вимогу працівника поліції газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу, за результатом якого встановлено стан алкогольного сп`яніння із показником 1,62‰, ОСОБА_1 результат показника газоаналізатора не заперечував. Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що рапорт працівника поліції не є доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, є неспроможними, оскільки вказаний рапорт не є єдиним та визначальним доказом у справі, становить сукупність доказів, та узгоджується з ними. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис не можна визнати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в постанові суду не вказано, які саме фрагменти підтверджують його вчинення, є також неслушними, оскільки судом досліджено зміст всього відеозапису, як доказу у справі, який долучений до матеріалів справи особою, уповноваженою на складання матеріалів та збирання доказів. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодної ознаки алкогольного сп`яніння з боку ОСОБА_1 та на відеозапису такі ознаки не були названі, також не мають під собою підґрунтя, спростовуються відеозаписом, та встановленим станом алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений в порядку ст. 266-1 КУпАП є неслушними за таких підстав.
Стаття 266 КУпАП передбачає порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Стаття 266-1 КУпАП передбачає  порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції 
Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують процедури щодо порядку огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.
У порядку, визначеному ст. 266 КУпАП, відстороненню від керування транспортним та, зокрема, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками (у стані) сп`яніння.
У порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП, огляду на стан сп`яніння підлягають військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці ЗСУ. 
Слід наголосити, що військовослужбовці при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння. 
Суд апеляційної інстанції наголошує, що слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) – як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт), оскільки вказані правопорушення мають значні відмінності за правовими наслідками, зокрема, стягнення ст. 130 КУпАП передбачає позбавлення винуватого спеціального права - керування транспортним засобом, тобто обмеження за вчинення суспільно небезпечного правопорушення, яке потенційно або ж призводить до негативних наслідків, таких як дорожньо-транспортні пригоди, при цьому слід зазначити, що такі справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП набули систематичного характеру та призводить до обговорення у суспільстві із відповідною реакцією на законодавчому рівні, яка виражається у посиленні відповідальності винних осіб. 
У другому випадку, а саме при виконанні обов`язків служби, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями, які, крім іншого, мають різні правові наслідки, а саме за вчинення правопорушення за ст. 130 КУпАП винувата особа позбавляється спеціального права – керування транспортним засобом. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не відповідала вимогам ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а зупинка транспортного засобу під час комендантської години є абсурдною та видуманою працівниками поліції, є необґрунтованими, оскільки зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбулась під час дії обмежувальних заходів о 22:12год. – у комендантську годину встановлену органом місцевого самоврядування, та узгоджується із необхідністю вжиття превентивних заходів з боку працівників поліції відповідно до вимог ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію».

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис є неналежним доказом, виготовлений у порушення вимог розділів ІІ та ІІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 1026 від 18.12.2018р., оскільки не є безперервним, також не мають під собою підґрунтя, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП відеозапис є обов`язковим лише під час огляну особи на стан сп`яніння. Інші фрагменти відеозапису слід досліджувати та оцінювати відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, та їх безперервність КУпАП не вимагається. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 не був згодним з результатом огляду за допомогою газоаналізатора, проте він не був доставлений до закладу охорони здоров`я, є надуманими, та спростовуються відеозаписом. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 не міг вживати алкогольні напої, оскільки виконує бойові завдання та має контузії, є військовослужбовцем та перебуває на посаді є неспроможними та спростовуються результатом показника газоаналізатора. 

Таким чином доводи про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог КУпАП та адміністративне стягнення у виді штрафу наклав у фіксованій грошовій сумі - у розмірі 17 000грн., що в свою чергу суперечить вимогам санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення стягнення на винувату особу у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції в частині накладення стягнення на  ОСОБА_1 підлягає скасуванню із прийняттям в цій частині нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Коваль Вікторії Станиславівни, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Донецької області від 23.02.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити частково. 

Постанову Дніпровського районного суду Донецької області від 23.02.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя