РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
08 травня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді - Галінської В.В.
секретар судового засідання - Музичук В.В.
справа № 569/299/26
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями ,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцями.. Просить встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресо: АДРЕСА_1 .
Вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про смерть (копія додається), його свідоцтвом про народження (копія додається).
В день смерті батька відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з земельної ділянки 3,23 га, яка розташована на території Грушвицької сільської ради (Великоомелянської ОТГ) згідно державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-РВ №022415 від 17 січня 2002 року (копія додається).
Відповідно до договору дарування від 06 січня 2001 року його батьку ОСОБА_3 було подаровано право на земельну частку пай, яка перебувала у колективній власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нове життя», яка знаходиться у с. Грушвиця Рівненського районую (копія договору дарування додається).
За час життя, а саме 05 листопада 2007 року його батько склав заповіт, який був посвідчений секретарем- Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, згідно якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0053298 виданий Рівненською районною державною адміністрацією від 06.09.1996 року в розмірі 3,23 умовних кадастрових гектарах в с. Грушвиця Рівненського району Рівненської області, який належить згідно договору дарування від 06 січня 2001 року заповідаю ОСОБА_1 , що проживає в с.Стовпці, Дубнівського району Рівненської області» (копія заповіту додається).
Відповідно до довідки Бабинської сільської ради №318 від 19.11.2025 - на день смерті гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав без реєстрації в житловому будинку: АДРЕСА_1 .
Аналогічно і у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 зазначено місце смерті - село Бабин Гощанського району Рівненської області.
05 листопада 2025 року він, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області із заявою про спадкування майна свого покійного батька ОСОБА_3 , однак, державним нотаріусом Гордійчук В.П. йому було видано постанову №1979/02-31, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно.
Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначено - те, що він не подав заяву про прийняття спадщини, у встановлені законодавством строки визначеного у ст.. 1270 ЦК України, а також факт постійного проживання з померлим ОСОБА_3 не підтверджено.
Зазначене вище і змусило його звернутися з даним позовом до суду, для встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, з метою оформлення своїх спадкових прав.
Державний нотаріус у постанові зазначив - Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області заведено спадкову справу №202/2012 на майно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого було зареєстроване за адресою в АДРЕСА_2 .
Відповідно до спадкової справи №202/2012, спадкоємцем за заповітом є онук померлого - ОСОБА_2 , 1986 року народження, який звернувся із заявою №458 від 03.07.2012 про спадщину за заповітом, посвідченим Бабинською сільською радою 05.11.2007 року за №90 та спадкоємцем за заповітом є син померлого ОСОБА_1 , 1960 року народження, який звернувся із заявою №1356 від 05.11.2025 року про спадщину за заповітом, посвідченим Бабинською сільською радою 05.11.2007 за р. №91 (копія постанови додається).
Зазначене вище, а саме те, що Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області була заведена спадкова справа після смерті гр. ОСОБА_3 також підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №80245837 від 25.02.2025, у якому зазначено, що номеру у спадковому реєстрі №53030639, номер у нотаріуса 202/2012 (копія витягу додається).
Проте, він ОСОБА_1 постійно проживав на день смерті батька ОСОБА_3 разом з ним, за адресою: АДРЕСА_1 .
Він не має іншої можливості встановити зазначений факт, що має юридичне значення. Ситуація, що склалася, змушує його звернутися до суду в порядку позовного провадження із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем.
Ухвалою суду від 22 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19 лютого 2026 року з повідомленням (викликом) сторін, надано строк для сторін для подання відзиву та заперечень.
В судовому засіданні 06 травня 2026 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сенчук В.П. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. 
В судове засідання 08 травня 2026 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сенчук В.П. не з`явились, представник подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи у відсутність сторони позивача за наявними матеріалами у справі. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що відповідач відзив не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Суд, вивчивши матеріали справи, а саме: з копії паспорту позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_1 , виданого Дубенським МРВ УМВС України в Рівненській області 06 лютого 2008 року, вбачається, що з 24 січня 2007 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження, що видане 28 квітня 1960 року Колківською сільською радою, Дубровицького району, актовий запис 47.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 25 лютого 2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років, місце смерті Україна, Рівненська область, Гощанський район, село Бабин. 
Згідно державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-РВ №022415 від 17 січня 2002 року, видано громадянину ОСОБА_3 , який мешкає с. Грушвиця, Рівненського району, на підставі рішення Грушвицької сільської ради народних депутатів від 23 травня 2001 року №139, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 3.23 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Грушвицької сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт складено у двох примірниках, з яких перший видано громадянину ОСОБА_3 , другий зберігається у Рівненській районній Раді народних депутатів. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №23.
Відповідно до договору дарування від 06 січня 2001 року, ОСОБА_5 , що мешкає в с. Грушвиця, Рівненського району, Рівненської області, «Дарувальник», з однієї сторони та ОСОБА_3 , що мешкає в АДРЕСА_4 , іменований надалі «Обдарований», було подаровано право на земельну частку пай, яка перебувала у колективній власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Нове життя», розміром 3,23 у умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі/на місцевості, яка знаходиться у с. Грушвиця Рівненського району, Рівненської області.
Згідно копії заповіту від 05 листопада 2007 року, село Бабин Гощанського району Рівненської області. Він, ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Колки Дубровицького району Рівненської області, паспорт НОМЕР_3 виданий Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області 28.07.1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , що фактично проживає в селі Бабин Гощанського району Рівненської області (не зареєстрований), який був посвідчений секретарем- Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Г.П. Єхало, згідно якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0053298 виданий Рівненською районною державною адміністрацією від 06.09.1996 року в розмірі 3,23 умовних кадастрових гектарах в с. Грушвиця Рівненського району Рівненської області, який належить згідно договору дарування від 06 січня 2001 року заповідає ОСОБА_1 , що проживає в с. Стовпці, Дубнівського району Рівненської області». Заповіт підписаний гр.. ОСОБА_3 , у присутності секретаря Бабинської сільської ради. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено по паспорту. Зареєстровано в реєстрації за №91. Заповіт складено і підписано в двох примірниках, один з яких залишається у Бабинській сільській раді, а другий видається заповідачу ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки Бабинської сільської ради №318 від 19.11.2025 - на день смерті гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав без реєстрації в житловому будинку: АДРЕСА_1 .
Відповіно до копії постанови від 05.11.2025 №1979/02-31 виданої державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Рівннської області Гордійчук В.П. ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно.
Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначено - те, що він не подав заяву про прийняття спадщини, у встановлені законодавством строки визначеного у ст.. 1270 ЦК України, а також факт постійного проживання з померлим ОСОБА_3 не підтверджено.
Державний нотаріус у постанові зазначив - Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області заведено спадкову справу №202/2012 на майно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого було зареєстроване за адресою в АДРЕСА_2 .
Відповідно до спадкової справи №202/2012, спадкоємцем за заповітом є онук померлого - ОСОБА_2 , 1986 року народження, який звернувся із заявою №458 від 03.07.2012 про спадщину за заповітом, посвідченим Бабинською сільською радою 05.11.2007 року за №90 та спадкоємцем за заповітом є син померлого ОСОБА_1 , 1960 року народження, який звернувся із заявою №1356 від 05.11.2025 року про спадщину за заповітом, посвідченим Бабинською сільською радою 05.11.2007 за р. №91.
Зазначене вище, а саме те, що Рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області була заведена спадкова справа після смерті гр. ОСОБА_3 також підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №80245837 від 25.02.2025, у якому зазначено, що номеру у спадковому реєстрі №53030639, номер у нотаріуса 202/2012.
Відповідно до довідки виданої Бабинською сільською радою №113 від 06.04.2026, про те, що на день смерті гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав пазом із ОСОБА_1 без реєстрації в житловому будинку: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. 
У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»(в редакції, яка діяла на час смерті ОСОБА_3 ) передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_1 не може бути доказом того, що ОСОБА_3 не проживав разом з ОСОБА_1 , оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»(в редакції, яка діяла на час смерті ОСОБА_3 ), не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що ОСОБА_3 не проживав разом з ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17.
Встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для вирішення спадкових прав.
Оскільки факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, так як надає право на отримання свідоцтва про право на спадщину і факт того, що ОСОБА_1 постійно проживав з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день його смерті (на час відкриття спадщини) за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження, тому суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, постійного проживання разом із спадкодавцями задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 12,18,265,293,315,319 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ,
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 

Повне судове рішення складено 08 травня 2026 року.

Суддя -