ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/211/26	Головуючий по 1 інстанції	
22-ц/821/172/26 Справа №712/152/21 	Токова С.Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача	Новікова О. М.,	
суддів:	Василенко Л. І., Карпенко О. В.,	
за участю секретаря	Костенко А. І.,	

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 – адвоката Гудзя Олександра Сергійовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2024 року про залишення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про виділ частки майна в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості та припинення спільної часткової власності - без розгляду, та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 – адвоката Гудзя Олександра Сергійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності в натурі, стягнення компенсації та припинення спільної часткової власності , –

в с т а н о в и в :

12.01.2021 року позивач ОСОБА_3 , через свого представника Глущенка О. С., звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача ОСОБА_1 про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості, та припинення спільної часткової власності, в якому просив суд виділити в натурі 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок із прибудовами, надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право спільної часткової власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .
Позов обґрунтовував тим, що, на підставі договорів дарування від 20.10.2020 року, що були посвідчені приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н. В. номери та серії: 8669 та 8674, він є співвласником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 . Іншим співвласником будинку є відповідач ОСОБА_1 , частка якого складає 1/2.
Позивач має намір виділити свою частку у майні, проте законні представники неповнолітнього відповідача не бажають припинити спільну часткову власність і виділити частку в домоволодінні в натурі, що змушує звернутися до суду.
Вказав, що в досудовому порядку звернувся до судового експерта Оніщенко Н. С. із заявою про надання висновку щодо можливості виділити свою частку та запропонувати можливі варіанти такого виділу та отримав висновок експерта від 18.12.2020 у якому експерт надала відповідь про можливість виділення його частки та запропонувала можливі варіанти такого виділу.
22.03.2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_4 , третя особа : Служба у справах дітей Черкаської міської ради про поділ майна, що є у спільній частковій власності в натурі, стягнення компенсації та припинення спільної часткової власності.
Справа перебувала у провадженні судді Романенко В. А., яка ухвалою від 16.01.2024 року задовольнила клопотання представника позивача та передала позов ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній частковій власності в натурі, стягнення компенсації та припинення спільної часткової власності в провадження судді Токової С.Є. для вирішення питання про об`єднання з позовом про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності та припинення спільної часткової власності.
ОСОБА_3 позовні вимоги обґрунтовує тим, що, на підставі договорів дарування є власником 1/2 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаного будинку також на підставі договору дарування є неповнолітній ОСОБА_1 .
Позивач неодноразово пропонував законним представникам неповнолітнього, його батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 припинити спільну часткову власність і виділити частку з домоволодіння в натурі, але останні чинять перешкоди у користуванні майном, блокують хвіртку, вхід до двору і вирішити мирним шляхом вказане питання не бажають. У зв`язку з чим, 09.02.2021 року відповідачу було направлено звернення вирішити виниклий спір шляхом вчинення нотаріальної дії та укласти договір про поділ майна домоволодіння по АДРЕСА_1 . 
Однак нотаріальна дія не була проведена, а договір про поділ домоволодіння не був укладений. 
Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості та припинення спільної часткової власності. 
В ході розгляду вказаної цивільної справи за ухвалою суду проведено судову будівельно-технічну експертизу, а також додаткову судово-будівельну експертизу (ухвали суду від 24.06.2021 року та від 18.11.2022 року). Висновки експертів є належними та допустимими доказами у справі.
Проте, відповідач в особі законного представника не погоджується на запропонований варіант поділу. 
В результаті позивач просив суд здійснити поділ житлового будинку з господарсько побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 по додатковому варіанту висновку експертів від 24.07.2023 року № СЕ -19/124-22/13770-БТ між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 : у будинку літ " А-1", а, а1 виділити ОСОБА_3 : веранду"1-1", площею 9,9 кв.м. вартістю 47145,00 грн; кімнату "1-3" площею 9,3 кв.м. вартістю 76783,73 грн.; частину кімнати "1-4" площею 15,2 кв.м. (поз. 1-4?? ) вартістю 125495,98 грн. та господарські будівлі і споруди : сарай літ " В" площею 14,4 кв.м. вартістю 19902 грн; погріб літ " Г" вартістю 17476 грн. частину огорожі № 1 вартістю 2794,50 грн; хвіртка № 2 вартістю 7948 грн; 1/2 частина вартості водоколонки № 3 у спільне користування вартістю 3561 грн ( 7122/2).
Відповідачу ОСОБА_1 виділити у будинку літ " А-1", а,а1: кухню "1-2" площею 9,2 кв.м. вартістю 63338,25 грн., частину кімнати " 1-4" площею 2,4 кв.м. ( поз 1-4 ?_) вартістю 19815, 15 грн.; кімнату "1-5" площею 15.7 кв.м. вартістю 129624,14 грн.; коридор "1-6" площею 4,3 кв.м. вартістю 29603,75 грн. та господарські будівлі і споруди : літню кухню літ " Б", площею 27,7 кв.м. вартістю 56944,00 грн; прибудову літ "б" вартістю 12060 грн., частину огорожі № 1 вартістю 2794, 50 грн.; 1/2 частину водоколонки № 3 ( у спільне користування) вартістю 3561 грн.; ворота з хвірткою № 4 вартістю 14753 грн.
Для виконання запропонованого варіанту поділу спірного домоволодіння співвласникам необхідно провести ремонтно-будівельні роботи, які вказані у висновку експерта.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки ОСОБА_3 16143,8 грн.
Припинити право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року за клопотанням представника позивача, було залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості та припинення спільної часткової власності.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2025 року, позовні вимоги задоволено.
Здійснено поділ житлового будинку з господарського-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 по додатковому варіанту висновку експертів від 24.07.2023 року № СЕ -19/124-22/13770-БТ між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Виділено ОСОБА_3 у будинку літ "А-1", а, а1 веранду"1-1", площею 9,9 кв.м. вартістю 47145,00 грн; кімнату " 1-3" площею 9,3 кв.м. вартістю 76783,73 грн.; частину кімнати "1-4" площею 15,2 кв.м. (поз. 1-4?? ) вартістю 125495,98 грн. та господарські будівлі і споруди: сарай літ " В" площею 14,4 кв.м. вартістю 19902 грн; погріб літ " Г" вартістю 17476 грн. частину огорожі № 1 вартістю 2794,50 грн; хвіртка № 2 вартістю 7948 грн; 1/2 частина вартості водоколонки № 3 у спільне користування вартістю 3561 грн.
Виділено ОСОБА_1 у будинку літ "А-1", а,а1: кухню"1-2"площею 9,2 кв.м. вартістю 63338,25 грн., частину кімнати "1-4" площею 2,4 кв.м. ( поз 1-4 ?_" вартістю 19815, 15 грн.; кімнату "1-5" площею 15.7 кв.м. вартістю 129624,14 грн.; коридор "1-6" площею 4,3 кв.м. вартістю 29603,75 грн. та господарські будівлі і споруди : літню кухню літ " Б", площею 27,7 кв.м. вартістю 56944,00 грн; прибудову літ " б" вартістю 12060 грн., частину огорожі № 1 вартістю 2794, 50 грн.; 1/2 частину водоколонки № 3 ( у спільне користування) вартістю 3561 грн. ; ворота з хвірткою № 4 вартістю 14753 грн.
Для реалізації поділу спірного будинковолодіння співвласникам виконати ремонтно-будівельні роботи, спрямовані на відокремлення новостворених квартир та частин домоволодіння, зазначені у висновку додаткової судової-будівельно-технічної експертизи від 24.07.2023 року № СЕ-19/124-22/13770-БТ.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки ОСОБА_3 16143,8 грн.
Припинено право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Представник відповідача ОСОБА_1 14.11.2025 подав апеляційну скаргу на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2024 року про залишення позову ОСОБА_3 про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості та припинення спільної часткової власності без розгляду.
В апеляційній скарзі вказує, що у даній справі дії позивача хоч і ґрунтуються на формальному праві (право на подання заяви про залишення позову без розгляду), за своєю суттю мали бути розцінені як зловживання, оскільки вони спрямовані на обхід процесуальних обмежень (строків), адже позивач, пропустивши строк для зміни предмету первісного позову (з "виділу частки" на "поділ майна") у справі № 712/152/21, подав новий позов з іншим предметом (поділ майна) (справа № 712/10264/23). 
Подальше залишення первісного позову без розгляду є механізмом, використаним для того, щоб уникнути негативних наслідків пропуску строку на зміну предмету позову. Вказане, порушує процесуальні гарантії відповідача: такі дії створили ситуацію, коли відповідач втратив свої процесуальні гарантії захисту, які надані законом при спливі строків, і був змушений захищатися у новому провадженні, яке, по суті, є спробою "обійти" процесуальні обмеження. Зазначає, що справа перебувала у провадженні понад 3,5 роки, були проведені експертизи за кошти сторін, а залишення позову без розгляду на цій стадії призвело до марності процесуальних дій та недотримання принципу розумного строку. 
Подання нового позову замість зміни предмету в існуючій справі, а потім залишення первісного позову без розгляду, свідчить про затягування процесу з боку позивача. Суд мав би відреагувати на це шляхом відмови в залишенні без розгляду, оскільки дії позивача були недобросовісними. 
Просить скасувати ухвалу про залишення позову без розгляду.
26.11.2025 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Гудзь О.В. також подав апеляційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2025 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Представник апелянта вказує, що судом порушено права неповнолітньої дитини, а обраний варіант поділу не відповідає найкращим інтересам дитини.
Вказує ,що було незаконно виключено з числа учасників справи третю особу Службу у справах дітей Черкаської міської ради, не досліджено технічну можливість влаштування інженерних комунікацій (електропостачання, теплопостачання) у виділеній дитині частині будинку.
Встановлено, що фактичний порядок користування будинком між сторонами, як новими співвласниками, не склався, проте перевагу надано саме вимогам позивача, без належного мотивування.
Судом вирішено поділити майно за варіантом, про який просив позивач, посилаючись, що приміщення, які відповідають його частці знаходяться наближено до будинку по АДРЕСА_3 де він нібито проживає з сім`єю. Проте, це не відповідає дійсності, адже позивач постійно проживає за межами України.
Крім того, було зобов`язано відповідача малолітню дитину провести ремонтно-будівельні роботи, спрямовані на відокремлення новостворених квартир та частин домоволодіння, зазначені у висновку додаткової судової-будівельно-технічної експертизи від 24.07.2023 року № СЕ-19/124-22 13770-БТ, і стягнута грошова компенсація в сумі 16 143,80 грн, є занадто обтяжливими для дитини.
Вважає, що не вирішено спір остаточно, оскільки неможливо поділити будинок без поділу земельної ділянки, оскільки це єдиний об`єкт нерухомості, а також не враховано обставини реєстрації надвірних споруд. 
Грубо порушено норми процесуального права в частині залишення позову без розгляду, неприйняття рішення про об`єднання справ в одне провадження, постановлення тотожних ухвали в різні дати, тощо.
У відзиві на апеляційну скаргу, якою оскаржується ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2024, представник позивача зазначив, що, після проголошення ухвали Соснівського районного суду від 09.10.2024, сторона відповідача не проявляла жодної процесуальної активності, яка направлена на отримання повного тексту ухвали Соснівського районного суду від 09.10.2024. Процесуальній інтерес до вказаної ухвали у відповідача був відсутній до ухвалення рішення у справі. Вони не наводить беззаперечних підстав, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2024 вплинула законність рішення у справі чи будь-яким чином порушала права та інтереси відповідача. 
У відзиві на апеляційну скаргу, якою оскаржено рішення суду першої інстанції, представник позивача зазначив, що сторона відповідача неодноразово вказує, що суд не забезпечив найкращі інтереси дитини, надавши йому не той варіант ,який хочуть батьки. При цьому в резолютивній частині апеляційної скарги апелянт просить суд не змінити рішення, а повністю скасувати, залишивши невирішеним спір між співвласниками будинку. 
Вважає, що рішення є обґрунтоване та вмотивоване і підстав для його скасування немає.
Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 20.10.2020 року ОСОБА_3 прийняв у власність 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за АДРЕСА_1 , договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н. В. ( т.1 а.с.35).
Також 20.10.2020 року ОСОБА_3 прийняв у власність 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н. В. ( а.с.227) .
Таким чином частка позивача ОСОБА_3 у праві власності на спірне домоволодіння складає 1/2.
Відповідач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини вказаного будинку на підставі договору дарування від 11.11.2020 року, що посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотраіальної контори Починок Ю. В. ( т.1 а.с.239).
Спірне будинковолодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0866 га, має кадастровий номер 71110136700:03:011:0188. Земельна ділянка не приватизована.
Ухвалою суду від 24 червня 2021 року (суддя Борєйко О. М.) за клопотанням законного представника відповідача ОСОБА_2 та адвоката Соколишиної Л. Б. у даній справі призначено судово-будівельно-технічну експертизу.
01.09.2022 до суду надійшов висновок експерта від 26.08.2022 року № СЕ-19/124-21/9373-БТ.
Ухвалою суду від 18 листопада 2022 року за клопотанням представника позивача адвоката Глущенка О. С. у справі призначено додаткову будівельно-технічну експертизу.
25.07.2023 року до суду надійшов висновок додаткової будівельно-технічної експертизи від 24.07.2023 року № СЕ-19/124-22/13770-БТ .
Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року ( суддя Борєйко О. М.) задоволено заяву представника позивача ОСОБА_6 про відвід судді. Відведено суддю Борєйко О. М. від розгляду цивільної справи за № 712/152/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості та припинення права спільної часткової власності.
Ухвалою суду від 17 січня 2024 року суддею Токовою С. Є. прийнято до провадження цивільну справу № 712/152/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Черкаської міської ради про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості та припинення права спільної часткової власності, яка передана судді згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2023 року у зв`язку із задоволенням заяви про відвід суддею Борєйко О. М., у провадженні якої перебувала вказана цивільна справа та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
22.03.2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_4 , третя особа : Служба у справах дітей Черкаської міської ради про поділ майна, що є у спільній частковій власності в натурі, стягнення компенсації та припинення спільної часткової власності.
Справа перебувала у провадженні судді Романенко В. А., яка ухвалою від 16.01.2024 року задовольнила клопотання представника позивача та передала позов ОСОБА_3 про поділ майна, що є у спільній частковій власності в натурі, стягнення компенсації та припинення спільної часткової власності в провадження судді Токової С. Є. для вирішення питання про об`єднання з позовом про виділ частки в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності та припинення спільної часткової власності.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.10.2024 позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки в окремий об`єкт, визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості та припинення спільної часткової власності, яка була подана до Соснівського районного суду м. Черкаси у січні 2021 року була залишена без розгляду за заявою самого позивача.
У справі проведено декілька будівельно-технічних експертиз.
Відповідно до висновку експертів від 26.08.2022 року № СЕ-19/124-21/9373-БТ ( т.1 а.с. 204 ) виділ в натурі 1/2 частини житлового будинку з прибудовами, надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ( з урахуванням розташування інженерних комунікацій та їх можливості використання всіма власниками після поділу (виділу) відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва технічно можливий. Також експертом надано два варіанти поділу житлового будинку з прибудовами, надвірними будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 ( з урахуванням розташування інженерних комунікацій та їх можливості використання всіма власниками після поділу( виділу).
Відповідно до висновку експертів від 24.07.2023 року № СЕ-19/124-22/13770-БТ надано один (додатковий) варіант поділу спірного нерухомого майна відповідно до ідеальних часток власників.
Відповідно до правоустановлюючих документів житловий будинок по АДРЕСА_1 має загальну площу 65,7 кв., житлову площу 2,3 кв..м. та складається з наступних об`єктів : житловий будинок з прибудовами літ. А-І, а, а1, літня кухня Б, сарай ; погріб Г; сарай В; вбиральня- Е, огорожа № 1,2, 4-6, водоколонка № 3 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1690164271101).
Позивач просив здійснити поділ будинковолодіння за варіантом додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 24.07.2023 року ( т.2 а.с.29-53).
Щодо залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без розгляду, суд зазначає наступне.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України. Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.
Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати. Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (пункт 5 частини першої статті 257 ЦПК України). 
Закріплене за Позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. 
Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19).
Згідно з частиною першою статті 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. 
У підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті (частини перша статті 200 ЦПК України) Пунктом 1 частини другої статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. 
Ураховуючи наведене, відсутня законодавча заборона на постановлення ухвали про залишення без розгляду частини позовних вимог на стадії підготовчого судового засідання. При цьому така заборона суперечила б положеннями частини першої, третьої статті 13 ЦПК України. Схожий правовий висновок було висловлено Верховним Судом постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 202/11928/14-ц, від 22 березня 2021 року у справі № 753/8125/17. 
Подати заяву про залишення позову без розгляду є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане заявнику право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи і суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана.
Отже, на думку колегії суддів, залишення первісного позову ОСОБА_3 без розгляду не вплинула на майнові права відповідача, жодних судових витрат з відповідача не стягнуто.
Фактично таким рішенням були усунуті перешкоди для остаточного вирішення спору, оскільки до суду було подано два однакові позови для досягнення однієї мети. 
Крім того, представник відповідача протягом після проголошення ухвали ще у 2024 році не проявляли жодної процесуальної активності з приводу оскарження цієї ухвали, що дає підстави вважати про відсутність інтересу до вказаної ухвали, і відсутність повного тексту ухвали в ЄДРСРУ жодним чином не вплинуло на права та інтереси відповідача. 
Також посилання скаржника на те, що суддя Токова С. Є. не мала процесуального статусу приймати ухвалу без розгляду, адже не прийняла до свого провадження саму справу, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ухвали від 17.01.2024 цивільну справу суддею було прийнято до свого провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 78 т. 4).
Щодо оскарження самого судового рішення по суті, колегія суддів зазначає наступне.
Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги позивача, вказав на обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також поділу майна саме відповідно до висновку судової будівель-технічної експертизи (додатковий варіант) від 24.07.2023 № СЕ-19/124-22/1370-БТ.
З таким висновком місцевого суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 201/1346/18 зазначено, що системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України дає підстави для висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц зазначено, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 вказала, що у результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК України, частини першої статті 50 ЖК України.
Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
Натомість за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.
Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.
Поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті поділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.
При цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток.
Вказаний висновок зроблено в постанові Верховного суду від 31 липня 2025 року у справі №462/7743/18.
Так, у кожної зі сторін у справі вже існують частки по на кожного права власності на спірне домоволодіння, вказане жодною зі сторін не оспорюється, а тому позивачем обрано правильний спосіб захисту при зверненні до суду з позовом про поділ майна, що є у спільній частковій власності, стягнення компенсації та припинення спільної часткової власності.
Висновок експерта № СЕ-19/124-22/13770-БТ містить деталізований перелік ремонтних робіт для обох співвласників, зокрема демонтаж і улаштування прорізів, перегородок, автономних інженерних мереж тощо. Усі роботи мають відповідати ДБН.
Відповідно до висновку: Виділити ОСОБА_3 у будинку літ "А-1", а, а1 веранду"1-1", площею 9,9 кв.м. вартістю 47145,00 грн; кімнату " 1-3" площею 9,3 кв.м. вартістю 76783,73 грн.; частину кімнати "1-4" площею 15,2 кв.м. (поз. 1-4?? ) вартістю 125495,98 грн. та господарські будівлі і споруди: сарай літ " В" площею 14,4 кв.м. вартістю 19902 грн; погріб літ " Г" вартістю 17476 грн. частину огорожі № 1 вартістю 2794,50 грн; хвіртка № 2 вартістю 7948 грн; 1/2 частина вартості водоколонки № 3 у спільне користування вартістю 3561 грн.
Виділити ОСОБА_1 у будинку літ "А-1", а,а1: кухню"1-2"площею 9,2 кв.м. вартістю 63338,25 грн., частину кімнати "1-4" площею 2,4 кв.м. ( поз 1-4 ?_" вартістю 19815, 15 грн.; кімнату "1-5" площею 15.7 кв.м. вартістю 129624,14 грн.; коридор "1-6" площею 4,3 кв.м. вартістю 29603,75 грн. та господарські будівлі і споруди : літню кухню літ " Б", площею 27,7 кв.м. вартістю 56944,00 грн; прибудову літ " б" вартістю 12060 грн., частину огорожі № 1 вартістю 2794, 50 грн.; 1/2 частину водоколонки № 3 ( у спільне користування) вартістю 3561 грн. ; ворота з хвірткою № 4 вартістю 14753 грн.
Для реалізації поділу спірного будинковолодіння співвласникам виконати ремонтно-будівельні роботи, спрямовані на відокремлення новостворених квартир та частин домоволодіння, зазначені у висновку додаткової судової-будівельно-технічної експертизи від 24.07.2023 року № СЕ-19/124-22/13770-БТ. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки ОСОБА_3 16143,8 грн. Припинити право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
Суд першої інстанції врахував, що саме за варіантом додатковою будівельно-технічної експертизи від 24.07.2023, варіанти поділу будинку повинні максимально забезпечувати одинакові умови для співвласників з урахуванням їх часток, є наближеними до фактичного порядку користування, якщо такий склався і забезпечує однакові умови, з найменшими перебудовами будинку та забезпечуватиме зручне користування і експлуатацію будинку та його частинами. Максимальне забезпечення однакових умов для співвласників передбачає відсутність будь-яких переваг при поділі житлового будинку для одного із співвласників, пропорційний поділ житлової та підсобної площі, господарських будівель та споруд, забезпечення інженерним обладнанням тощо.
Стосовно посилання представника скаржника на те, що обраний варіант поділу не відповідає найкращим інтересам дитини, слід зауважити.
Малолітній ОСОБА_1 став співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідчений 11.11.2020 державним нотаріусом Починок Ю. В. Встановлено, що дарувателем є баба по лінії батька ОСОБА_1 , яка проживає поряд по АДРЕСА_4 , і доцільно вважати, що частка спірного будинку виділена зі сторони будинку де проживає баба співвласника забезпечуватиме найкращі інтереси ОСОБА_1 в першу чергу як власника частини будинку. Права малолітнього жодним чином в цьому випадку не можуть бути порушені.
Доводи скаржника, що суд незаконно вилучив зі складу учасників справи службу у справах дітей Черкаської міської ради, чим порушив права малолітнього відповідача ОСОБА_1 , а також зобов`язання малолітнього виконувати ремонтно-будівельні роботи та стягнення компенсації, суд вважає необґрунтованими, оскільки батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах (частина перша ст. 177 Сімейного кодексу України).
Відповідно до частини другої статті 177 Кодексу, батьки (усиновлювачі) або опікун малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування:
- відмовитися від прав на майно малолітньої дитини, у тому числі речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації;
- видавати письмові зобов`язання від імені малолітньої дитини;
- вчиняти правочини щодо:
об`єкта житлової нерухомості та/або земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, власником або користувачем яких є малолітня дитина;
відчуження (у тому числі шляхом міни або внесення (передачі) до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу), поділу, виділу нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, іншого цінного майна, зокрема транспортних засобів, власником якого є малолітня дитина.
Всі обов`язки по утриманню та управлінню майна покладені на батьків малолітнього, які повинні також сплачувати всі витрати, які в майбутньому будуть покладені на відповідача.
Крім того, у статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Відповідач ОСОБА_1 проживає спільно зі своїми батьками по АДРЕСА_5 спірному будинку не проживає, оскільки цей будинок не придатний для проживання як для однієї сторони, так і іншої.
Матеріалами справи та висновками проведених експертиз встановлено, що будинок має значний ступінь зносу 70% , а надвірні споруди - від 65 до 70 відсотків , що в свою чергу вимагає від власників вживати заходів щодо утримання в майна в належному стані, а тому проведення ремонтно-будівельних робіт, вказаних у висновку додаткової будівельно-технічної експертизи з метою поділу майна, не може розцінюватись судом як обтяжливий спосіб для співвласників.
Колегія суддів відхиляє доводи представника відповідача щодо неможливості поділу будинку без розподілу земельної ділянки, оскільки це єдиний об`єкт нерухомості, оскільки суд не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог, а вимоги про поділ земельної ділянки не заявлялися.
Також апеляційний суд вважає, що запропонований експертом варіант поділу будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 є найбільш доцільним та вигідним як для однієї сторони – позивача ОСОБА_3 , так і іншої – ОСОБА_1 , зважаючи на те частина будинку разом з надвірними спорудами, які виділені ОСОБА_3 є наближеною до його домоволодіння по АДРЕСА_3 , а інша частина – наближена до домоволодіння по АДРЕСА_4 , яке належить бабусі відповідача ОСОБА_1 . 
Інші доводи скарги зводяться лише до незгоди з висновком суду щодо ухвалення рішення.
За вказаних обставинах, суд першої інстанції, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог і взяв до уваги варіант поділу відповідно до висновку експерта СЕ-19/124-22/13770-БТ. Від 24.07.2023.
Щодо самого висновку експерта то колегія суддів вважає його достатньо обгрунтованим і таким, що сумнівів не викликає. В суді апеляційної інстанції адвокат Гудзь О.С. відмовився від свого клопотання про призначення у справі додаткової будівельно-технічної експертизи. 
Апеляційна скарга не містить доводів, які спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційні скарги адвоката Гудзя О. С. - залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2024 року про залишення позовних вимог ОСОБА_3 без розгляду та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності в натурі, стягнення компенсації та припинення спільної часткової власності, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений 02 червня 2026 року.

Судді