ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 червня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 393/915/14-ц
провадження № 22-ц/4809/1128/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,
секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:
скаржник – ОСОБА_1 ,
особа, дії якої оскаржуються – начальник Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дворовенко Микола Павлович,
стягувач – Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
заінтересована особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і гарантія»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2026 року у складі головуючого судді Добрострой О. С.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст скарги, письмових пояснень та ухвали суду першої інстанції.
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність начальника Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дворовенка М. П., яка полягає у нездійснені заходів щодо вилучення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню №53369430 та зобов`язати начальника Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дворовенка М.П. виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про нього по виконавчому провадженню №53369430. 
В обґрунтування скарги зазначено, що 02 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників по виконавчим провадженням №53369199 та №53369430, оскільки ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року зобов`язано державного виконавця зняти арешт та скасувати всі заходи примусового стягнення, які вчинені у виконавчому провадженні №53369199, щодо майна боржника. 
Однак, державний виконавець вказав, що у нього відсутні підстави для виключення вказаних відомостей про боржника, оскільки це не передбачено законом, а зазначеною ухвалою суду зобов`язано лише зняти арешт та скасувати всі заходи примусового стягнення, які вчинені у виконавчому провадженні №53369199.
Зазначив, що на підставі розпорядження № 2 від 16 січня 2023 року начальника Новгородківського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дворовенка М.П. проведено знищення виконавчих проваджень завершених у 2019 році, по причині закінчення строків їх зберігання, тому зазначене виконавче провадження знищене за строком зберігання. 
Станом на 24 березня 2026 року згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників, ОСОБА_1 перебуває у реєстрі як боржник за виконавчим провадженням № 53369430.
Вказує, що за положенням частини сьомої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Разом із тим зазначена норма визначає випадки обов`язкового та автоматичного виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, однак не може тлумачитися як така, що допускає безстрокове збереження відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників за відсутності відкритого виконавчого провадження та правових підстав для подальшого примусового виконання судового рішення.
Скаржник вважає, що посилання державного виконавця на те, що у зв`язку із завершенням виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" відсутні підстави для виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, є необґрунтованими, оскільки відсутність нормативно визначеного механізму не може бути підставою для тривалого збереження обмежень прав особи за відсутності правової підстави для їх застосування.
Звертає увагу суду, що таке тривале перебування його відомостей в Єдиному реєстрі боржників по виконавчому провадженню № 53369430, за відсутності відкритого виконавчого провадження та спливу строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип правової визначеності та є втручанням у його право мирно володіти своїм майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Начальник Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дворовенко М.П. подав до суду пояснення, в яких заперечив щодо задоволення вимог скарги ОСОБА_1 .
Вказав, що начальник відділу ДВС здійснює виконавчі дії в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства. Не вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників не являється бездіяльністю начальника відділу ДВС, оскільки такий обов`язок при завершенні виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачений чинним законодавством. 
Зазначає, що в ухвалі Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року по справі № 393/915/14-ц не зазначалося про вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням №53369430 (а.с.40-43).

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2026 року відмовлено в задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство ''Дельта Банк'', третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Довіра та гарантія'', на бездіяльність начальника Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд керувався тим, що після повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Дельта Банк» боржник ОСОБА_1 фактично виконав рішення суду у повному обсязі, що свідчить про наявність обставин, визначених п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". 
Разом з тим, суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів сплати боржником витрат та виконавчого збору у виконавчому провадженні №53369430. Тому, за умови наявності у боржника заборгованості зі сплати витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, відсутні правові підстави для винесення органом державної виконавчої служби постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2026 року та ухвалення нового рішення про задоволення вимог скарги.
Скаржник зазначив, що ним було додано Інформацію про виконавче провадження № 53369430, згідно якої вбачається, що відомості про стягнення з нього витрат виконавчого провадження та виконавчого збору – відсутні. Та відсутні відповідні постанови. 
Окрім того, звернув увагу, що в матеріалах справи наявна інформація про те, що матеріали по виконавчому провадженню № 53369430, були знищені за закінченням строків їх зберігання. 
Вказує, що 07 квітня 2026 року він звернувся до державного виконавця із заявою про надання йому відповідних документів на підставі яких він має сплати витрати виконавчого провадження та виконавчий збір по виконавчому провадженню № 53369430 та просив роз`яснити чи будуть підстави у державного виконавця зняти відомості з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню № 53369430, у разі якщо ним будуть сплачені відповідні платежі. 
Зазначає, що листом від 10 квітня 2026 року державний виконавець повідомив, що надати відповідні копії матеріалів виконавчого провадження неможливо, оскільки вони знищені на підставі розпорядження № 2 від 16 січня 2023 року начальника Новгородківського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дворовенка М.П.
Скаржник звертає увагу, що його права залишаються порушеними і він позбавлений права вільно користуватись своїм майном у зв`язку із наявними відомостями про нього в Єдиному реєстрі боржників по виконавчому провадженню № 53369430.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Начальник Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дворовенко Микола Павлович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
Вказав, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №53369430 з примусового виконання виконавчого листа № 393/915/14-ц, виданого Новгородківського районного суду Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" 681,35 грн судового збору. 
06 лютого 2019 року, керуючись пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та зазначене виконавче провадження завершено, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними. Відповідно до відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, за виконавчим провадженням АСВП №53369430 сума до стягнення становила 800,49 грн, з яких 681,35 грн - стягнення на користь стягувача, 68,14 грн – стягнення виконавчого збору, 51 грн – витрати виконавчого провадження. 
Зазначає, що відповідно до пункту 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженого наказом МУЮ № 1829/5 від 07 червня 2017 року, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. На підставі розпорядження № 2 від 16 січня 2023 року начальника Новгородківського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дворовенка М.П. проведено знищення виконавчих проваджень завершених у 2019 році, по причині закінчення строків їх зберігання, тому зазначені виконавчі провадження знищені за строком зберігання. 
ОСОБА_2 зазначає, що на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу підставі пункту 2 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчих провадженнях, підстави для одночасного вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників були відсутні. 
Зауважує, що ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року по справі № 393/915/14-ц, на яку посилається скаржник, зобов`язано лише зняти арешт та скасувати всі заходи примусового стягнення, які вчинені лише у виконавчому провадженні №53369199 щодо майна боржника ОСОБА_1 , однак в задоволенні скарги в частині зняття арешту у виконавчому провадженні АСВП № 53369430 – відмовлено. Вказує, що щодо вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників за виконавчими провадженнями №53369430, №53369199 у вказаній ухвалі не зазначалося.
Звертає увагу суду, що жодним із наведеним скаржником доводів та нормативно-правових актів не передбачено обов`язок державного виконавця, в разі повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», вжити заходів щодо вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників (а.с.111-1114).
Участь учасників справи в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.
28 травня 2026 року на електронну адресу суду від скаржника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.125).
Інші учасники справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились (а.с.108-109).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення начальника Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дворовенка М.П., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", яка регламентує оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Вважаючи, що начальник Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дворовенко М. П., був зобов`язаний виключити відомості про нього з Єдиного реєстру боржників, оскільки ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року зобов`язано державного виконавця зняти арешт та скасувати всі заходи примусового стягнення, які вчинені у виконавчому провадженні №53369199, щодо майна боржника, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії ДВС.
Відмовляючи у задоволенні вимог скарги, місцевий суд керувався тим, що після повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Дельта Банк» боржник ОСОБА_1 фактично виконав рішення суду у повному обсязі, що свідчить про наявність обставин, визначених п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". Разом з тим, суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів сплати боржником витрат та виконавчого збору у виконавчому провадженні №53369430. Тому, за умови наявності у боржника заборгованості зі сплати витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, відсутні правові підстави для винесення органом державної виконавчої служби постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. 
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначений ч. 7 ст. 9 Закону "Про виконавче провадження".
Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Наявними у матеріалах доказами підтверджується, що рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ ''Дельта Банк'' заборгованість за кредитним договором №001-10030-100413, а саме - 33 134,66 грн - заборгованості по тілу кредиту, 16 500 грн - заборгованості по простроченому тілу кредиту, 18 500 грн - заборгованості по комісії та 681,35 грн судового збору.
Постановою начальника Новгородківського відділу ДВС від 13 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження №53369199 з виконання виконавчого листа №393/915/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ''Дельта Банк'' заборгованості, а саме - 33 134,66 грн заборгованості по тілу кредиту, 16 500 грн заборгованості по простроченому тілу кредиту, 18 500 грн заборгованості по комісії.
Постановою начальника Новгородківського відділу ДВС від 13 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження №53369430 з виконання виконавчого листа №393/915/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ''Дельта Банк'' 681,35 грн судового збору.
20 лютого 2018 року між ПАТ ''Дельта Банк'' та ТОВ ''Фінансова компанія ''Довіра та гарантія'' укладено договір №248/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ТОВ ''Фінансова компанія ''Довіра та гарантія'' набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №001-10030-100413 від 10 квітня 2013 року.
Постановою начальника Новгородківського відділу ДВС від 06 лютого 2019 року у виконавчому провадженні №53369430, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України ''Про виконавче провадження'', повернуто стягувачу виконавчий лист про стягнення з боржника 681,35 грн судового збору.
У листі №ДГ1207/6 від 12 липня 2022 року ТОВ ''Фінансова компанія ''Довіра та гарантія'' зазначило, що боржником здійснено погашення заборгованості за кредитним договором №001-10030-100413 від 10 квітня 2013 року на розрахунковий рахунок нового кредитора. Заборгованість відсутня.
Згідно письмових пояснень державного виконавця слідує, що виконавче провадження №53369430 знищено за строком зберігання.
Ухвалою Новгородківського районного суду від 22 вересня 2025 року задоволено частково скаргу боржника ОСОБА_1 , а саме – 1) визнано бездіяльність начальника Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дворовенка М.П., що полягає у не знятті арешту на кошти боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №53369199; 2) зобов`язано начальника Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дворовенка М.П. зняти арешт та скасувати всі заходи примусового стягнення, які вчинені у виконавчому провадженні №53369199 щодо майна боржника.
02 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою, в якій просив вилучити з Єдиного реєстру боржників відомості про нього як боржника по виконавчим провадженням №53369199 та №53369430.
11 березня 2026 року державний виконавець направив боржнику лист, в якому повідомив, що для вирішення питання про вилучення відомостей з Єдиного реєстру боржників за виконавчими провадженнями №53369199 та №53369430 боржнику необхідно звернутися до суду для отримання відповідного рішення, на підставі якого державним виконавцем буде винесено постанову про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З досліджених судом доказів убачається, що виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено, що лише повернення виконавчого документу на підставі п. 1, 3,11 ч. 1 ст. 37 Закону має наслідком виключення відомостей з реєстру боржників.
Разом з тим, відповідно до п.6 розділу XI Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Пунктом 24 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, визначено, що за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу, та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Згідно з вимогами ч.2 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
За встановлених обставин, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Кам`янецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дворовенка М. П..
Щодо посилань в апеляційній скарзі на заяву від 07 квітня 2026 року, з якою скаржник звернувся до державного виконавця про надання йому відповідних документів, а також листа №3883 від 10 квітня 2026 року державного виконавця, колегія суддів не бере до уваги вказані докази ОСОБА_1 , оскільки такі виникли вже після постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.
У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2023 року у справі № 552/7368/21 (провадження № 61-455св23), зроблено висновки про те, що відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення принципу правової визначеності.
Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в скарзі та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду справи, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування ухвали суду.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2026 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не встановлено.
З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 15.06.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник