Справа № 308/4816/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

30 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів : Кожух О.А., Мацунича М.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2025 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів, у складі судді Іванова А.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
встановив:

У квітні 2025 року  ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує формально. Також вказано, що у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , який проживає з позивачкою. Зазначено, що дитина перебуває у віці інтенсивного розвитку, а тому потребує одягу, взуття, посиленого харчування, ліків, одягу, засобів гігієни, іграшок, дитячих меблів, навчального приладдя тощо. Стверджує, що на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, дружини не має. Стан здоров`я відповідача задовільний. Відповідач працює за кордоном, в одній з країн Євросоюзу та має високий сталий заробіток.
За таких обставин позивач просила:
1) розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.12.2012 р. виконавчим комітетом Камянської сільської ради Ужгородського району, про що зроблено відповідний актовий запис за № 327. 
2) стягнути з ОСОБА_1 на користь одержувача – ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2025 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 09.12.2012 виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №327, згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду 02.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання по судовим витратам.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна, посилаючись на невідповідність висновків фактичних обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду 02.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття, а саме з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при визначенні розміру аліментів не було враховано те, що відповідач постійного, стабільного доходу не має, на утриманні має доньку, яка є студенткою. Судом першої інстанції було проігноровано письмові пояснення відповідача, в яких було викладено вказані обставини та надані на підтвердження відповідні документи. У відзиві на позовну заяву зазначалося про те, що відповідач, як батько дитини, весь час матеріально забезпечував всіма речами необхідними для розвитку, спілкування та гідного існування дитини. Також вказувалося на те, що їх спільний син проводить багато часу з відповідачем. Батько організовує для нього свята, купляє різний одяг та надає кошти для утримання сина позивачці. Окрім того, оскільки відповідач постійного, стабільного доходу не має, має на утриманні доньку, яка є студенткою просив призначити сплату аліментів, на утримання сина в розмірі 2000 грн. Відтак, враховуючи те, що відповідач має нерегулярний дохід, тому розмір аліментів підлягав визначенню у твердій грошовій сумі відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, яка встановлює, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд першої інстанції, не врахувавши вказані обставини, помилково визначив аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом даного апеляційного перегляду, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів. В іншій частині рішення суду не оскаржено та не переглядається судом апеляційної інстанції.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.12.2012 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №327. Прізвища після одруження: чоловіка – ОСОБА_4 , дружини – ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від даного шлюбу у сторін народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Подружні стосунки між сторонами припинені. 
Дитина сторін проживає разом з позивачкою.
Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. 
Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 3512 грн. 
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Так, метою звернення позивачки до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів слугувало саме встановлення систематичної та регулярної щомісячної сплати відповідачем аліментів на утримання дитини для забезпечення потреб дитини.
Апелянт є молодою працездатною особою, і має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своєї дитини. Окрім того, матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що відповідач є особою, яка має будь-які медичні протипоказання чи висновки відповідних медичних лікарських комісій щодо заборони працевлаштування.
Дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.
Задовольняючи позов про стягнення аліментів та визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції врахував інтереси дитини та вищезазначені вимоги закону. 
Визначений розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач матеріально забезпечував всіма речами необхідними для розвитку, спілкування та гідного існування дитини не беруться до уваги, оскільки добровільне волевиявлення відповідача щодо надання матеріальної допомоги у певному розмірі на утримання дитини чи придбання речей не спростовують право позивача на утримання аліментів та не гарантують систематичного виконання відповідачем у майбутньому даного обов`язку по утриманню дитини. 
Стосовно доводів апеляційної скарги про необхідність визначення розміру аліментів на дитину в розмірі 2000 грн., то такі не можуть бути взяті до уваги, оскільки в даному випадку позивач, як отримувач аліментів у відповідності до ч.3 ст.181 СК України скористався своїм правом щодо вибору способу стягнення аліментів саме у частці від доходу апелянта, відтак такий розмір не може бути визначено у твердій грошовій сумі. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. 
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна - залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2025 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 30 червня 2026 року.
Головуючий :
Судді: