Справа № 703/7295/25
2/703/280/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Волосовського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-
у с т а н о в и в :
ПрАТ «Страхова група «ТАС» через систему «Електронний суд» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 120 800 грн. 00 коп.
В обґрунтування позову позивач вказує, що 02 лютого 2025 року о 17 год. 25 хв. по вул. Василя Стуса в м. Сміла сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «Opel» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В наслідок дорожньо-транспортної транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року по справі №703/796/25, ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та ч. 3 ст. 130, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Позивач вказує, що на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПРАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT 5093457.
Власник пошкодженого автомобіля «Opel» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . звернувся із повідомленням про дорожньо – транспортну пригоду від 05.02.2025 року та заявою про страхове відшкодування від 04.03.2025 року.
Заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля «Opel» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 визнано страховим випадком, у зв`язку з чим було здійснено розрахунок та виплату страхового відшкодування на підставі: протоколу №1 огляду колісного транспортного засобу від 09.02.2025 року, ремонтної калькуляції №92503120 від 20.02.2025 року, страхового акту № 06894/34/925 від 18.03.2025 року та розрахунку суми страхового відшкодування.
Внаслідок цього позивачем, на підставі зібраних документів та заяви власника автомобіля «Opel» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 про страхове відшкодування здійснено виплату страхового відшкодування за пошкодження у ДТП транспортного засобу «Opel» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 120 800 грн. 00 коп., згідно платіжної інструкції № 22207від 20.03.2025 року.
Таким чином, ПрАТ «Страхова група «ТАС» на виконання умов договору страхування виплатило страхове відшкодування потерпілій стороні в розмірі 120 800 грн. 00 коп.
Позивач вказує, що оскільки відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відтак ПрАТ «Страхова група «ТАС» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 на суму 120 800 грн. 00 коп.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 120 800 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн.
Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2025 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу – для надання відповіді на відзив.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за адресою його зареєстрованого місця проживання, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав, клопотань від нього про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не надходило. 
Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За згодою позивача, викладеною в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. 
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного. 
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України). 
За частиною другою, третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що постановою 02 лютого 2025 року о 17 год. 25 хв. по вул. Василя Стуса в м. Сміла сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «Opel» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В наслідок дорожньо-транспортної транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року по справі №703/796/25, ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та ч. 3 ст. 130, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.7).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від №703/796/25, яка набрала законної сили 28 березня 2025 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини.
Однак, матеріали справи не містять доказів щодо відсутності вини відповідача у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року справа № 645/6088/18.
В зв`язку з вищезазначеним, зібраними доказами у справі перед судом доведено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПРАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT 5093457 (а.с.12-13).
Як слідує із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу «Opel Astra» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (а.с. 15-16).
Власник пошкодженого автомобіля «Opel» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . звернувся із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 05.02.2025 року та заявою про страхове відшкодування від 04.03.2025 року (а.с.17-18, 19).
09 лютого 2025 року було проведено огляд транспортного засобу «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , про що складено протокол №1 огляду транспортного засобу (а.с.20-21).
На підставі протоколу огляду транспортного засобу в програмному комплексі «AUDATEX» було складено калькуляцію відновлювального ремонту ТЗ.
Згідно Ремонтної калькуляції 92503120 від 20 лютого 2025 року, вартість матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 становить 301371.26 грн. (а.с. 22-24).
Згідно страхового акту 06894/34/925 від 18 березня 2025 року, розмір страхового відшкодування по Договору № АТ5093457 від 13.08.2024, на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 т/зОреl Astra, д/н НОМЕР_2 , без ПДВ та без врахування розміру франшизи визначено в сумі 120800 грн., (а.с. 25).
20 березня 2025 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 120800 грн. 00 коп. на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією № 22207від 20.03.2025 року (а.с.27).
Відтак розмір невідшкодованого страхового відшкодування, виплату якого ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило на ім`я ОСОБА_2 становить 120800 грн.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Доказів того, що відповідачем на користь позивача були повністю чи частково відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано.
Між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІУ, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно до п. «в» ч.1 ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Отже, зі змісту вказаних правових норм вбачається, що якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, або вжив алкоголь, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.
Як було встановлено судом, постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року по справі №703/796/25, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП по факту вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду не надано.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За правилами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода,завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи,якій завдано шкоди,вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Статтею 1191 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і який в добровільному порядку понесені витрати позивачу повністю не компенсував, станом на час розгляду справи розмір невідшкодованого страхового відшкодування, виплату якого ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило на ім`я ОСОБА_2 становить 120800 грн., будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано, тому суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 120800 грн.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відтак, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.
На підставі ст.ст. 979, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України,-
в и р і ш и в:
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 120800 грн. 00 коп. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп., а всього – 123 828 (сто двадцять три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 26 травня 2026 року. 

Сторони у справі: 
Позивач: приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», адреса: 03062, м. Київ, прос. Перемоги, 65, Код ЄДРПОУ 30115243, п/р НОМЕР_5 , в АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" МФО 305299.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий: В. В. Волосовський