Справа № 216/6092/25
провадження №2/216/772/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(повний текст)

27 квітня 2026 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого, судді Чирського Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду №6 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Губар Антон Леонідович до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини щодо даних про батька,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Губар Антон Леонідович звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1 з відповідною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини щодо даних про батька. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з відповідачем з 2006 року перебували у близьких стосунках, свого часу постійно проживали разом однією родиною без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , народження якої позивачка самостійно зареєструвала у Саксаганському відділі РАЦС, відомості про батька записані відповідно до ст. 135 СК України. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки та відповідача народилася друга дитина – ОСОБА_4 , народження якого позивачка також самостійно зареєструвала, відомості про батька записані відповідно до ст. 135 СК України. В момент народження дітей позивачка в зареєстрованому шлюбі не перебувала. З 2023 року відповідач перебуває на службі у Збройних Силах України, не дбає про матеріальне становище своїх дітей і не визнає свого батьківства відносно останніх. Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Попереджено учасників справи про обов`язок не розголошувати інформацію, для забезпечення захисту якої розгляд справи відбувається в закритому судовому засіданні. 
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.03.2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивачки, адвоката Губара А.Л. в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд цивільної справи №216/6092/25 без участі позивача та її представника.
Відповідач у судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог, в якій також просив розгляд справи здійснити за його відсутност.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що на обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 2006 року з відповідачем по справі ОСОБА_2 вона перебувала у близьких стосунках, свого часу постійно проживали разом однією родиною без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та бюджет.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась спільна дитина – ОСОБА_3 , про що 18.11.2009 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено актовий запис №1323. У графі батько зазначений ОСОБА_5 . Відомості про батька записані відповідно до ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась друга спільна дитина – ОСОБА_4 , про що 04.07.2019 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №242. У графі батько зазначений ОСОБА_5 . Відомості про батька записані відповідно до ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері. На момент народження дітей сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час судового розгляду представником позивача до матеріалів справи на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, було долучено копію висновку клініки ТОВ “ГЕНКОД ДІАГНОСТИК” про підтвердження біологічного батьківства відповідача ОСОБА_2 .
Так, відповідно до висновку про біологічне батьківство № MGU 2833 проведеного 04.12.2025 року ТОВ «Генкод Діагностик», ймовірність батьківства ОСОБА_2 по відношенню до дітей складає 99.99999509%.
Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Статтею 51 Конституції України, ч. ч. 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно з ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.
Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.
Частиною 2 ст. 125 цього Кодексу передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Статтею 128 Сімейного кодексу передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Крім того, згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду у справі № 361/2653/15-ц від 15 квітня 2021 року, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.
Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».
У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №382/2559/15-ц зауважено, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.
Передумовою звернення до суду у справах про виключення запису про батьківство є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 676/1200/20.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 СК на підставі, зокрема, рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
На підставі п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 3 резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як слідує із висновку про біологічне батьківство № MGU 2833 проведеного 04.12.2025 року ТОВ «Генкод Діагностик», ймовірність батьківства ОСОБА_2 по відношенню до дітей складає 99.99999509%.
Відтак, суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Сумнівів у правильності висновку дослідження не встановлено, доказів того, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечить іншим матеріалам справи немає. Негативних наслідків для дітей у випадку визнання відповідача їхнім батьком судом не встановлено.
Відповідач визнав позов. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути позивачу із державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн., так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а інші 50% судового збору, що становить 605,60 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259 ч.6, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дітей – ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, Україна, та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, Україна.
Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису №1323 від 18.11.2009 року про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, вказавши у графі «відомості про батька» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України.
Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису №242 від 04.07.2019 року про народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, вказавши у графі «відомості про батька» - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин України.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з державного бюджету України 50% судового збору, що складає 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.), сплаченого при зверненні до суду з позовом, згідно квитанції ID: 2386-0300-3052-1181 від 04.08. 2025 року.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.
Повний текст рішення складено 07 травня 2026 року.

Суддя Г. М. Чирський