ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/118/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу
за позовом Фізичної особи-підприємця Сидорук Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" (52910, Дніпропетровська область, Синельниківський район, село Зоряне, вулиця Центральна, будинок 27; ідентифікаційний код 30506220) 
про стягнення заборгованості за договором поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023 у загальному розмірі 123 215,90 грн 

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. Стислий виклад позиції позивача
Позивач зазначає, що між ним та відповідачем було укладено договір поставки №1506/2023-1 від 15/06/2023, на виконання якого позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується належними первинними документами, зокрема видатковими накладними. Відповідач товар прийняв, однак у встановлений договором строк його повну оплату не здійснив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 84 000,60 грн.
Незважаючи на направлення претензії з вимогою погасити заборгованість, відповідач свої грошові зобов`язання не виконав, що свідчить про порушення умов договору та норм чинного законодавства. 
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу, а також нараховані інфляційні втрати, 3% річних та неустойку, як передбачені законом і договором наслідки порушення зобов`язання. 

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.

З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Судом було з`ясовано, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
Враховуючи вказане, ухвала суду від 26.01.2026 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку, в тому числі відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 26.01.2026 вважається врученою відповідачу 27.01.2026, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с. 57).
Крім того, з метою належного повідомлення відповідача про обставини даної справи, господарським судом здійснено поштове направлення ухвали суду від 26.01.2026 відповідачу – Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" (ідентифікаційний код 30506220) за адресою: 52910, Дніпропетровська область, Синельниківський район, село Зоряне, вулиця Центральна, будинок 27, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказана поштова кореспонденція суду отримана відповідачем – 03.02.2026, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 58.)
Також суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 26.01.2026 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/132689938) надіслано судом 26.01.2026, зареєстровано в реєстрі 26.01.2026 та забезпечено надання загального доступу 27.01.2026, тобто завчасно; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості додатково ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Так, ухвалою суду від 26.01.2026, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем в паперовому вигляді (03.02.2026), граничним строком, з урахуванням частин 1, 2, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, для подання відзиву на позовну заяву було 18.02.2026.
Судом враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.
Отже, станом на момент ухвалення судового рішення строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.
Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України). 
Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено. 
Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. 
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання
13.01.2026 до господарського суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Сидорук Володимира Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" про стягнення заборгованості за договором поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023 у загальному розмірі 123 215,90 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 справу №904/118/26 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
14.01.2026 ухвалою господарського суду позовну заяву залишено без руху.
22.01.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №2989/26 від 22.01.2026) про усунення недоліків позовної заяви.
26.01.2026 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2,4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмета спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).
Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродньо встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить стаття 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026, затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.
Справа №904/118/26 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.
Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши статті 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 3 Конституції України та статті 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Судове рішення підписано без його проголошення відповідно до приписів частини 4 статті 240 ГПК України.

ІІІ. Фактичні обставини справи
Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару за договором поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 84 000,60 грн, а також нарахування інфляційних втрат у сумі 18 098,79 грн, 3% річних у сумі 5 744,40 грн та неустойки у розмірі 15 372,11 грн.
Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:
(1) Факт укладення договору між сторонами, його умови.
(2) Факт виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки товару.
(3) Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару.
(4) Правомірність нарахування неустойки (пені), 3% річних та інфляційних втрат.

1. Укладення договору між сторонами, його умови.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2023 між Фізичною особою підприємцем – Сидорук Володимиром Володимировичем, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро", як покупцем, укладено договір поставки №1506/2023-1 (далі – договір; а.с. 10-12), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим договором передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар та оплатити його вартість.
Відповідно до пункту 1.2. договору найменування (асортимент, комплектація), кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії товару визначається у видаткових накладних, підписаних сторонами, відповідно до наданих покупцем заявок та виставленого постачальником рахунку-фактури. Видаткові накладні оформляються на кожну замовлену партію товару.
Згідно із пунктом 2.1. договору ціна та загальна вартість кожної окремої партії товару вказується постачальником у видаткових накладних, виписаних у відповідності до погодженої покупцем ціни товару (згідно погодженого покупцем рахунку-фактури, наданого останньому до моменту поставки товару та/або погодженого сторонами прейскуранта, що є додатком до цього договору).
Загальна вартість договору визначається сумарною вартістю партій товару поставлених постачальником та прийнятих покупцем протягом терміну дії цього договору (пункт 2.2. договору).
Відповідно до пункту 2.3. договору покупець здійснює повну оплату вартості кожної поставленої партії товару, на підставі погодженого покупцем рахунку-фактури постачальника, протягом 10-ти банківських днів з дати поставки партії товару.
Оплата здійснюється в безготівковій формі, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що вказано в цьому договорі (пункт 2.4. договору).
Сторони прийшли до згоди вважати датою здійснення оплати - дату списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (пункт 2.5. договору).
Згідно пункту 5.1. договору поставка товару здійснюється за попередньою заявкою покупця, яка містить такі відомості як: найменування (асортимент) та кількість товару; дату (строк) поставки Товару; умови поставки згідно Інкотермс (в редакції 2010 року) та адресу відвантаження товару, а також інші умови - на розсуд покупця.
Заявка на поставку товару може бути надана постачальнику у будь-якій зручній для покупця формі, в тому числі заявка може бути надана покупцем за допомогою засобів електронного зв`язку на е-mail постачальника (пункт 5.2. договору).
На підставі заявки покупця, постачальник протягом двох календарних днів з дати надання покупцем заявки зобов`язується надати покупцю підтвердження прийняття заявки до виконання, в тому числі, але не виключно, шляхом надання покупцю рахунку-фактури (пункт 5.3. договору).
Пунктом 5.4. договору передбачено, що наданий постачальником рахунок-фактура не є обов`язковим для оплати покупцем. Покупець має право у разі непогодження з ціною товару, вказаною у наданому постачальником рахунку-фактурі, відмовитися від замовлення (повністю або частково) та відповідно від оплати по вказаному рахунку, повідомити про це постачальника в будь-якій зручній для покупця формі, протягом 2 робочих днів від дати отримання рахунку-фактури.
Відповідно до пункту 5.5. договору поставка товару здійснюється на умовах DDР (склад Покупця), у відповідності до Інкотермс (в редакції 2010 року), якщо інші умови не вказані покупцем у заявці, що прийнята постачальником до виконання.
Згідно пункту 5.6. договору поставка товару здійснюється постачальником в строк, вказаний покупцем у відповідній заявці, що прийнята постачальником до виконання та в подальшому фіксується у видаткових накладних (або протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту погодження рахунку).
Під час передачі товару покупцю повинні бути надані такі документи: видаткова накладна, оригінал рахунку-фактури, сертифікат відповідності (пункт 5.7. договору).
Відповідно до пункту 5.9. договору приймання-передача товару за кількістю і якістю здійснюється на умовах даного договору. Не узгоджені даним договором питання приймання товару по кількості та якості регулюються нормами Інструкцій про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості (№ П-6) та якості (№ П-7).
Приймання-передача товару оформлюється видатковою накладною, що підписується уповноваженими представниками сторін. Якщо вказана у видатковій накладній ціна товару не відповідає ціні, яка була погоджена покупцем (згідно погодженого покупцем рахунку-фактури, наданого останньому безпосередньо до моменту поставки йому товару та/або погодженого сторонами прейскуранта, що є додатком до цього договору), Покупець має право відмовитися від приймання товару та, відповідно, від підписання видаткової накладної. В цьому випадку поставка вважається такою, що не здійснена постачальником (пункт 5.10 договору).
Датою поставки товару є дата прийняття товару покупцем, що підтверджується підписом уповноваженого представника покупця у видатковій накладній. Покупець або уповноважена ним особа при прийнятті товар зобов`язана оглянути товар на відповідність, кількість та якість поставленого товару, при виявленні недоліків та не відповідності зобов`язана невідкладно повідомити про це постачальника не пізніше наступного дня після отримання товару. Право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товару переходить від постачальника до покупця, з моменту прийняття товару покупцем (пункт 5.11. договору).
Після прийняття товару покупець зобов`язаний відправити продавцю його примірник видаткової накладної, протягом 7 календарних днів, на його юридичну адресу (підпункт 5.11.1 договору).
Відповідно до пункту 5.12. договору у випадку мотивованої відмови покупця прийняти товар (невідповідність кількості комплектності та/або якості поставленого товару), сторони складають двосторонній акт невідповідності товару.
За порушення умов договору сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України (пункт 6.1. договору).
У випадку прострочення строку оплати поставленого товару покупець за письмовою вимогою постачальника сплачує останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 6.5. договору).
Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані з ним вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів протягом 7 днів з дати отримання стороною претензії, він, після письмового попередження, передається в господарський суд відповідно до чинного законодавства.
Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2025 року, а в частині виконання грошових та гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Якщо в строк протягом 1 місяця до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін письмово не заявить іншій стороні про відмову в пролонгації договору, то він автоматично продовжує свою дію на тих же умовах строком на 1 рік, але не більш ніж на 3 роки (пункт 8.1. договору).
Закінчення строку дії або розірвання цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (пункт 8.2. договору).
Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання його неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору.

2. Виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки товару.
На виконання умов вказаного договору поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023 Фізичною особою-підприємцем Сидорук Володимиром Володимировичем поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" прийнятий товар на загальну суму 91 330,20 грн, що підтверджується наступними, підписаними без зауважень, видатковими накладними:
- РН-0000749 від 16.06.2023 на суму 23 829,60 грн (а.с. 17);
- РН-0000773 від 07.07.2023 на суму 15 504,00 грн (а.с. 15);
- РН-0000782 від 14.07.2023 на суму 2 669,40 грн (а.с. 13);
- РН-0000987 від 02.11.2023 на суму 25 790,40 грн (а.с. 21); 
- РН-0000989 від 02.11.2023 на суму 23 536,80 грн (а.с. 19).
Разом з тим, відповідно до актів звірки взаєморозрахунків між сторонами (а.с. 23-24), заборгованість відповідача за поставлений товар становить 84 000,60 грн, що також заявлено позивачем як суму основного боргу.

3. Невиконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати.
Відповідно до пункту 2.3 договору поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023 відповідач зобов`язаний здійснити оплату вартості кожної поставленої партії товару протягом 10 банківських днів з дати її поставки.
Як вбачається з матеріалів справи, товар за видатковими накладними: №РН-0000749 від 16.06.2023; №РН-0000773 від 07.07.2023; №РН-0000782 від 14.07.2023; №РН-0000987 від 02.11.2023; №РН-0000989 від 02.11.2023 був прийнятий відповідачем без зауважень, а відтак підлягав оплаті протягом 10 банківських днів з дати кожної поставки, а саме:
- за видатковою накладною №РН-0000749 від 16.06.2023 – до 03.07.2023 включно; 
- за видатковою накладною №РН-0000773 від 07.07.2023 – до 21.07.2023 включно; 
- за видатковою накладною №РН-0000782 від 14.07.2023 – до 28.07.2023 включно; 
- за видатковою накладною №РН-0000987 від 02.11.2023 – до 16.11.2023 включно; 
- за видатковою накладною №РН-0000989 від 02.11.2023 – до 16.11.2023 включно. 
Однак у зазначені строки відповідач оплату вартості поставленого товару не здійснив, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до матеріалів справи 24.11.2025 позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією вих. №1 від 24.11.2025 (а.с. 25-27) з вимогою сплатити заборгованість у сумі 84 000,60 грн у строк до 04.12.2025, однак вказана вимога залишена відповідачем без виконання.
Станом на момент звернення позивача до суду, за твердженням останнього, заборгованість у розмірі 84 000,60 грн відповідачем не погашена, доказів її сплати або заперечень щодо її розміру матеріали справи не містять.

4. Нарахування неустойки (пені), 3% річних та інфляційних втрат.
У зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов`язання за договором поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023, позивачем нараховано інфляційні втрати, 3% річних та неустойку.
Так, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
З огляду на викладене, позивачем здійснено нарахування 3% річних у розмірі 5744,40 грн та інфляційних втрат у розмірі 18 098,79 грн. 
Крім того, відповідно до умов договору поставки, у разі порушення строків оплати поставленого товару, відповідач зобов`язаний сплатити неустойку (пеню), яка позивачем нарахована у розмірі 15 372,11 грн.

ІV. Мотиви суду
1. Норми права, які застосував суд.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.
Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до приписів статті 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (стаття 549 Цивільного кодексу України).

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін
17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 15.06.2023 між Фізичною особою підприємцем – Сидорук Володимиром Володимировичем, як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро", як покупцем, укладено договір поставки №1506/2023-1 (а.с. 10-12), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим договором передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах визначення цим договором прийняти товар та оплатити його вартість.
На виконання умов вказаного договору поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023 Фізичною особою-підприємцем Сидорук Володимиром Володимировичем поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" прийнятий товар на загальну суму 91 330,20 грн, що підтверджується наступними, підписаними без зауважень, видатковими накладними: РН-0000749 від 16.06.2023 на суму 23 829,60 грн (а.с. 17); РН-0000773 від 07.07.2023 на суму 15 504,00 грн (а.с. 15); РН-0000782 від 14.07.2023 на суму 2 669,40 грн (а.с. 13); РН-0000987 від 02.11.2023 на суму 25 790,40 грн (а.с. 21); РН-0000989 від 02.11.2023 на суму 23 536,80 грн (а.с. 19).
Разом з тим, відповідно до актів звірки взаєморозрахунків між сторонами (а.с. 23-24), заборгованість відповідача за поставлений товар становить 84 000,60 грн, що також заявлено позивачем як суму основного боргу.
Відповідно до пункту 2.3 договору поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023 відповідач зобов`язаний здійснити оплату вартості кожної поставленої партії товару протягом 10 банківських днів з дати її поставки.
Як вбачається з матеріалів справи, товар за видатковими накладними: №РН-0000749 від 16.06.2023; №РН-0000773 від 07.07.2023; №РН-0000782 від 14.07.2023; №РН-0000987 від 02.11.2023; №РН-0000989 від 02.11.2023 був прийнятий відповідачем без зауважень, а відтак підлягав оплаті протягом 10 банківських днів з дати кожної поставки, а саме:
- за видатковою накладною №РН-0000749 від 16.06.2023 – до 03.07.2023 включно; 
- за видатковою накладною №РН-0000773 від 07.07.2023 – до 21.07.2023 включно; 
- за видатковою накладною №РН-0000782 від 14.07.2023 – до 28.07.2023 включно; 
- за видатковою накладною №РН-0000987 від 02.11.2023 – до 16.11.2023 включно; 
- за видатковою накладною №РН-0000989 від 02.11.2023 – до 16.11.2023 включно. 
Однак у зазначені строки відповідач оплату вартості поставленого товару не здійснив, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до матеріалів справи 24.11.2025 позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією за вих. №1 від 24.11.2025 (а.с. 25-27) з вимогою сплатити заборгованість у сумі 84 000,60 грн у строк до 04.12.2025, однак вказана вимога залишена відповідачем без виконання.
Станом на момент звернення позивача до суду, за твердженням останнього, заборгованість у розмірі 84 000,60 грн відповідачем не погашена, доказів її сплати або заперечень щодо її розміру матеріали справи не містять.
У зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов`язання за договором поставки №1506/2023-1 від 15.06.2023, позивачем нараховано інфляційні втрати, 3% річних та неустойку.
Так, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
З огляду на викладене, позивачем здійснено нарахування 3% річних у розмірі 5744,40 грн та інфляційних втрат у розмірі 18 098,79 грн. 
Крім того, відповідно до умов договору поставки, у разі порушення строків оплати поставленого товару, відповідач зобов`язаний сплатити неустойку (пеню), яка позивачем нарахована у розмірі 15 372,11 грн.
Господарський суд, здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку 3% річних (а.с. 8-9) за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff), дійшов висновку про те, що він є вірним.
Разом з тим, здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) господарський суд дійшов висновку про те, що сума інфляційних втрат становить 18 303,79 грн, однак, оскільки суд, згідно із частиною 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, то позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у сумі 18 098,79 грн - в межах заявлених вимог.
Крім того, суд, здійснивши перевірку проведеного позивачем розрахунку неустойки (пені) (а.с. 8-9) дійшов висновку про те, що він є невірним, оскільки позивачем застосовано положення пункту 6.2. договору замість пункту 6.5., а також не враховано чинні на час виникнення спірних правовідносин положення статті 232 Господарського кодексу України.
Так, господарський суд, здійснивши перерахунок суми неустойки (пені) за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) дійшов висновку, що до стягнення підлягає сума у розмірі 14 016,04 грн.
Крім того суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).
З наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.
За змістом статей 546, 549 Цивільного кодексу України, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, а не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.
Разом з цим, згідно з частиною 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України, щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін у справі, з урахуванням встановлених обставин справи, та не допускати фактичного звільнення відповідача від їх сплати без належних на те правових підстав.
З урахуванням викладеного, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що сума неустойки (пені) у розмірі 14 016,04 грн зменшенню не підлягає.
З огляду на викладене, господарський суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 84 000,60 грн - основного боргу, 5 744,40 грн - 3% річних, 18 098,79 грн - інфляційних втрат та 14 016,04 грн - неустойки (пені).

V. Висновки Суду
Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.
На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог стягнення з відповідача на користь позивача 84 000,60 грн - основного боргу, 5 744,40 грн - 3% річних, 18 098,79 грн - інфляційних втрат та 14 016,04 грн - неустойки (пені).

VІ. Судові витрати
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, - 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" (52910, Дніпропетровська область, Синельниківський район, село Зоряне, вулиця Центральна, будинок 27; ідентифікаційний код 30506220) на користь Фізичної особи-підприємця Сидорук Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 84 000,60 грн (вісімдесят чотири тисячі гривень шістдесят копійок) – основного боргу, 5 744,40 грн (п`ять тисяч сімсот сорок чотири гривні сорок копійок) – 3% річних, 18 098,79 грн (вісімнадцять тисяч дев`яносто вісім гривень сімдесят дев`ять копійок) – інфляційних втрат, 14 016,04 грн (чотирнадцять тисяч шістнадцять гривень нуль чотири копійки) – неустойки (пені) та 3 291,06 грн (три тисячі двісті дев`яносто одну гривню нуль шість копійок) – судових витрат по сплаті судового збору.
В іншій частині вимог – відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.05.2026

Суддя Т.В. Іванова