ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 643/2468/25
провадження № 61-15308св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1,
відповідач - Харківська міська рада,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мух Катерина Борисівна, на додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова, 
у складі судді Пасічника О. М., від 05 травня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю., від 03 грудня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Л. В., про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
2. В обґрунтування позову зазначає, що вона з січня 2000 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема у період з 2009 року по 12 березня 2022 року вони спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
3. 12 березня 2022 року, після влучання у будинок ворожого снаряду та пошкодження вікон у вказаній квартирі, вона та ОСОБА_2 переїхали проживати у її квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
4.  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.
5. 15 серпня 2024 року вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , проте 13 лютого 2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки зі спадкодавцем та правовстановлюючих документів на квартиру.
6. Вказує, що наразі відсутні інші спадкоємці ОСОБА_2 , оскільки його батьки померли, а дітей він не мав. Вона проживала з ним однією сім`єю більше п`яти років (фактично 24 роки), а тому має право на спадкування за законом квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
7. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просила суд:
- встановити факт її проживання у період з січня 2000 року по 14 липня 2024 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на квартиру 
АДРЕСА_3 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова 
від 15 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру 
АДРЕСА_3 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення
9. 17 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мух К. Б., звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просила стягнути з відповідача 9 084,60 грн судового збору сплаченого за подання позову та витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
10. Додатковим рішенням Салтівського районного суду м. Харкова 
від 05 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року, судові витрати покладено на позивачку.
11. Додаткове рішення суду мотивовано тим, що позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації мала б розглядатися у порядку окремого провадження, а тому відповідно до 
частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення за цією вимогою судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
12. Позовна вимога щодо визнання право власності в порядку спадкування за законом обумовлена у цій справі відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які були втрачені. Тобто спір виник не з вини органу місцевого самоврядування, а внаслідок неправильних дій позивачки. Тому суд першої інстанції вважав за необхідне покласти судові витрати за цією вимогою на ОСОБА_1 .
13. Апеляційний суд додатково зауважив, що Харківську міську раду було визначено відповідачем у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців. Міська рада проти позову не заперечувала, будь-яких дій, які б порушували права позивачки на оформлення спадщини не вчиняла, а чинним законодавством не передбачено можливості вирішення цього спору в позасудовому порядку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
14. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мух К. Б., просить скасувати додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 05 травня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 03 грудня 2025 року, ухваливши нове судове рішення, яким стягнути понесені нею судові витрати з Харківської міської ради.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
15. 05 грудня 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мух К. Б., подала касаційну скаргу на додаткове рішення Салтівського районного суду 
м. Харкова від 05 травня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2025 року.
16. Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які надійшли у січні 2026 року.
17. Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
18. Підставою касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 641/1660/18, від 26 травня 2021 року у справі 
№ 175/891/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 759/19779/18, 
від 27 серпня 2025 року у справі № 721/1018/24 (пункт 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України). 
19. Вказує, що позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу розглядалася у порядку загального позовного провадження, тому положення статті 294 ЦПК України не можуть бути застосовані у цій справі, а судові витрати необхідно розподілити між сторонами за правилами статті 141 ЦПК України.
20. Зауважує, що Харківська міська рада є належним відповідачем за її позовом.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Інші процесуальні звернення, що надійшли до Верховного Суду
21. У березні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мух К. Б., подала додаткові пояснення, в яких наполягає на задоволенні касаційної скарги.
Обставини справи
22. При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено 9 084,60 грн судового збору.
23. Позивачка уклала договір про надання правової та професійної правничої допомоги від 04 лютого 2025 року з Адвокатським об`єднанням «Парадігм» у зв`язку із захистом її прав та законних інтересів у питанні встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.
Відповідно до пункту 4.3 цього договору сторони домовились, що за надання правової та професійної правничої допомоги клієнт виплачує адвокатському об`єднанню винагороду у формі гонорару, розмір якого визначається сторонами одним із таких способів:
- у фіксованому розмірі зазначеному в дорученні;
- у відсотковому (процентному) відношенні залежно від ціни позову, про що зазначається у відповідному дорученні;
- у розмірі, що розраховується виходячи із обсягу фактично наданих адвокатським об`єднанням видів правової та професійної правничої допомоги та ставок погодинної оплати, визначених та погоджених сторонами у відповідному додатку та даного договору;
- у розмірі в 0 грн, тобто на добровільних засадах і безоплатною.
24. Відповідно до доручення на надання правової та професійної правничої допомоги № 1 від 04 лютого 2025 року сторони узгодили, що винагорода у формі гонорару за вказаним договором буде сплачена клієнтом у фіксованому розмірі 20 000 грн.
25. 15 квітня 2025 року за результатами виконання доручення № 1 до договору між клієнтом та АО «Парадігм» погоджено звіт про надану правничу допомогу позивачці на загальну суму 20 000 грн, який містить опис наданої допомоги, зокрема аналіз матеріалів справи, формулювання правової позиції, підготовка заяв, клопотань, письмових пояснень тощо.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
26. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
27. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
28. Відповідно до пункту 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
29. Згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
30. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
31. Згідно з пунктами 1, 2 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
32. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
33. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
34. Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
35. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
36. Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
37. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
38. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).
39. Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 
на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
40. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 
з 1 січня 2025 року - 3 028 грн.
41. У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі 
№ 759/19779/18, на яку в касаційній скарзі посилається позивачка, зазначено, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
42. Аналогічні висновки висловлені в постановах Верховного Суду 
від 06 жовтня 2021 року в справі № 234/17030/18, від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18, від 23 лютого 2022 року в справі № 501/672/16-ц, 
від 01 березня 2023 року в справі № 604/1312/20, 14 грудня 2023 року в справі № 199/1204/21,від 17 квітня 2024 року в справі № 457/969/20 та інших).
43. У розглядуваній справі позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що вона не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують їх родинні зв`язки та правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартиру. Позовні вимоги заявлені до Харківської міської ради, оскільки, за твердженням позивачки, у ОСОБА_2 відсутні інші спадкоємці.
44. Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив, на неналежність відповідача не вказував.
45. Рішення суду по суті спору не є предметом перегляду Верховним Судом в межах цього касаційного провадження.
46. При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 за одну немайнову вимогу та одну майнову вимогу сплачено 9 084,60 грн судового збору, з врахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання процесуальних документів в електронній формі.
47. Зважаючи на те, що заочним рішенням Московського районного суду 
м. Харкова від 15 квітня 2025 року позов задоволено, наявні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені 
ОСОБА_1 судові витрати відповідно до приписів частини першої 
статті 141 ЦПК України.
48. Посилання судів попередніх інстанцій на те, що судові витрати при ухваленні судом рішення за вимогами щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються, є помилковими, оскільки у цьому випадку справу було розглянуто за правилами позовного, а не окремого провадження.
49. Суд першої інстанції, задовольняючи ці вимоги, не вказував на обрання позивачкою неналежного способу захисту чи порядку звернення до суду.
50. Також колегія суддів вважає помилковими висновки судів, про те, що спір щодо права власності на квартиру виник через неправильні дії позивачки.
51. Відсутність у спадкоємця документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, не свідчить про неправильність дій позивачки, яка не мала обов`язку зберігати такі документи.
52. Обставин щодо втрати ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на квартиру внаслідок її умислу чи недбалості, судами не встановлено.
53. Сам по собі факт відсутності заперечень Харківської міської ради проти позову ОСОБА_1 не є достатньо підставою для покладення на позивачку судових витрат. Крім того, судом першої інстанції ухвалене заочне рішення.
54. За відсутності у ОСОБА_2 спадкоємців, які б прийняли спадщину, спірна квартира перейшла б у власність територіальної громади, як відумерла спадщина.
55. Таким чином, понесені  ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви підлягають стягненню на її користь з Харківської міської ради.
56. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує таке.
57. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
58. Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
59. У постанові від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц Верховний Суд звертав увагу, що у випадку коли сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
60. У розглядуваній справі заочне рішення Салтівського районного суду 
м. Харкова ухвалене 15 квітня 2025 року, а відповідні докази витрат на правничу допомогу позивачка надала разом із заявою про ухвалення додаткового рішення 17 квітня 2025 року, тобто після завершення розгляду справи судом.
61. Заявлені до стягнення витрати  ОСОБА_1 визначила в сумі 
20 000 грн як фіксованим гонорар, передбачений договором про надання правової та професійної правничої допомоги від 04 лютого 2025 року і дорученням №1 до цього договору.
62. Вже у позовній заяві, поданій до суду 14 лютого 2025 року, позивачка вказувала, що розмір її витрат на правничу допомогу становить 20 000 грн.
63. При цьому згідно з дорученням № 1 до договору про надання правової та професійної правничої допомоги від 04 лютого 2025 року сторони узгодили, що зміна розміру гонорару з будь-яких підстав не допускається.
64. Таким чином, документи, складені адвокатом та клієнтом після ухвалення рішення суду, не впливали і, за умовами укладеного ними договору, не могли вплинути на розмір гонорару.
65. Однак ні до позову, ні до завершення судових дебатів у справі, позивачка не надала суду докази, які були в неї наявні, та визначали розмір витрат на правничу допомогу, які вона мала сплатити.
66. Посилань на об`єктивні обставини, які б перешкодили позивачці до завершення розгляду справи у суді першої інстанції надати відповідні докази, які були наявні у неї з 04 лютого 2025 року, заява не містить.
67. Верховним Судом не встановлено поважних причин неподання позивачкою до закінчення розгляду справи судом першої інстанції доказів на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу, а тому в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення в цій частині необхідно відмовити.
68. За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, що це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважаються неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мух Катерина Борисівна, задовольнити частково.
2. Додаткове рішення Салтівського районного суду м. Харкова 
від 05 травня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду 
від 03 грудня 2025 року скасувати.
3. Заяву  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мух Катерина Борисівна, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
4. Стягнути з Харківської міської радина користь  ОСОБА_1  судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у розмірі 
9 084,60 грн.
5. В іншій частині у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович