ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

21 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/4408/25 
Номер провадження 22-ц/816/1430/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Замченко А. О. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – Охтирська міська рада,
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Зіноватного Віталія Васильовича 
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2025 року, ухваленого у складі судді Яценко Н.Г., у м. Охтирка, 
у с т а н о в и в:
У вересні 2025 року позивач звернувся до суду позовом про стягнення безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за землю.
Вимоги вмотивовані тим, що відповідач є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці комунальної власності кадастровий номер 5910200000:12:018:0034, площею 0,6973 га. Внаслідок невжиття відповідачем заходів щодо оформлення права землекористування та оформлення відповідного договору оренди землі міська об`єднана територіальна громада в особі Охтирської міської ради не отримала плату за використання земельної ділянки у вигляді збережених без достатньої правової підстави коштів орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 80/1000 від 0,6973 га за період 19 днів 10 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року в розмірі 131040,20 грн, а також земельною ділянкою площею 12/1000 від 0,6973 га за період 20 днів 7 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року в розмірі 16081,10 грн, що встановлено на засіданні комісії виконавчого комітету Охтирської міської ради з визначення та відшкодування збитків власникам землі 24.10.2024. Повідомлення з пропозицією добровільно відшкодувати збитки відповідачем проігноровано, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
З врахуванням наведеного, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Охтирської міської ради Сумської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5910200000:12:018:0034, площею 80/1000 від 0,6973 га, без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період 19 днів 10 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року в розмірі 131040,20 грн; площею 12/1000 від 0,6973 га, без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період 20 днів 7 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року в розмірі 16081,10 грн, а всього – 147121,30 грн.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2025 року позов Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5910200000:12:018:0034 площею 12/1000 від 0,6973 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за 20 днів 7 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року у розмірі 8040,55 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5910200000:12:018:0034 площею 80/1000 від 0,6973 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за 19 днів 10 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року у розмірі 65520,10 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області сплачений судовий збір в сумі 1514,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Зіноватного В. В., звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів скасувати, а в іншій частині залишити рішення без змін. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують яким саме чином позивач здійснив вирахування (розрахунок) загальної площі нежитлового приміщення та співвідношення цієї площі, до площі нежитлового приміщення, яке належить відповідачу, до загальної площі земельної ділянки, а також яка кількість інших власників у цій нежитловій будівлі.
Звертається увага на те, що у відповідача відсутній обов`язок укладення договору оренди землі та сплати орендної плати, оскільки йому належать нежитлові приміщення, а не будівля, споруда, житловий будинок, тобто останній фактично є власником частини нерухомого майна – будівлі.
У відзиві Охтирська міська рада не погоджується з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Зіноватного В. В., вважаючи її необґрунтованою, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Представник Охтирської міської ради повідомлений про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даної сторони, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, його позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Зіноватного В.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 10.02.2023 р. на праві приватної власності належать нежитлові приміщення загальною площею 947,3 кв.м на першому поверсі нежитлової будівлі «В», а саме: приміщення №16 площею 108,1 кв.м, приміщення №16а площею 102,6 кв.м, приміщення №16б площею 50,1 кв.м, приміщення №16в площею 1,9 кв.м, приміщення № 17 площею 316,3 кв.м, приміщення № 18 площею 322,2 кв.м, приміщення №19 площею 44,3 кв.м, приміщення № 19а площею 1,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.02.2023 № 322507729 (а.с. 6-8).
Окрім того, відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 12.05.2023 р. на праві приватної власності належать нежитлові приміщення загальною площею 143,6 кв.м на першому поверсі будівлі (спец корпусу) «В», а саме приміщення №15, АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.05.2023 р. №332132195 (а.с. 9-10).
Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.01.2025 р. № НВ-5900089172025 та кадастрового плану земельної ділянки земельна ділянка площею 0,6973 га, кадастровий номер 5910200000:12:018:0034, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, знаходиться у комунальній власності Охтирської міської ради, дата державної реєстрації 12.05.2008 р. (а.с. 11-16).
Відповідно до акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 24.10.2024 р. № 02-09/127, затвердженого рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 14.11.2024 р. № 197, розмір збитків, завданих ОСОБА_1 використанням земельної ділянки без достатньої правової підстави, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 80/1000 від 0,6973 га за період 19 днів 10 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року становить 131040,20 грн (а.с. 43).
Відповідно до акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 24.10.2024 р. № 02-09/126, затвердженого рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 14.11.2024 р. №197, розмір збитків, завданих ОСОБА_1 використанням земельної ділянки без достатньої правової підстави, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 12/1000 від 0,6973 га за період 20 днів 7 місяців 2023 року та 6 місяців 2024 року становить 16081,10 грн (а.с. 46).
19.11.2024 р. за вих. №01-05/2774 на адресу відповідача надіслана копія актів з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 24.10.2024 №02-09/126 та №02-09/127 з повідомленням, яке містить пропозицію у 30-денний термін з дня надходження цього повідомлення розглянути його разом з актами та про результати їх розгляду інформувати Охтирську міську раду. Також відповідача повідомлено, що у разі визнання заявлених вимог добровільне відшкодування збитків здійснюється в досудовому порядку шляхом укладення договору про відшкодування збитків (а.с. 51).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за відсутності укладеного договору оренди чи іншого договору на користування земельною ділянкою фактично користується земельною ділянкою, не сплачуючи власнику земельної ділянки коштів за її користування, тобто без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, що мав заплатити за користування нею, тому стягнув ці кошти з останнього на користь позивача.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина друга статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У главах 82 і 83 ЦК України визначено, що для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Водночас для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц (провадження №14-77цс18) та від 20.09.2018 у справі №925/230/17 (провадження №12-188гс18).
Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).
Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Отже, законодавець розмежовує поняття «земельний податок» та «орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності» залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Водночас згідно зі статтями 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі».
Матеріалами справи стверджується, що нерухомість відповідача знаходиться на земельній ділянці з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Після набуття 10.02.2023 р та 12.05.2023 р. відповідачем права власності на частки нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , а саме приміщення площею 143,6 кв.м. та 947,3 кв.м, які розташовані на земельній ділянці комунальної власності кадастровий номер 5910200000:12:018:0034, у нього виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідні земельні ділянки, які знаходяться під нежитловими приміщеннями, проте, речові права відповідачем на земельні ділянки не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, договори оренди користування земельною ділянкою на підставі рішення органу місцевого самоврядування не укладались.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України.
З матеріалів справи убачається, що позивачем надано суду розрахунок щодо частки нерухомості ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме приміщення площею 143,6 кв.м. та 947,3 кв.м складають 12/1000 та 80/1000 відповідно. 
Цей розрахунок відповідачем не спростовано.
Також позивачем надано розрахунок розміру безпідставно збережених коштів, який здійснено виходячи з нормативно-грошової оцінки ділянки, за користування земельної ділянки (12/1000 від 0,6973 га) за період 20 днів 7 місяців 2023 року в сумі 4504,99 грн, за 2024 рік в сумі 3535,56 грн, а всього – 8040,55 грн, та за користування земельної ділянки (80/1000 від 0,6973 га) за період 19 днів 10 місяців 2023 року в сумі 41949,7 грн, за 2024 рік в сумі 23570,4 грн, а всього – 65520,1 грн.
Наданий розрахунок відповідачем також не спростований, а доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення площі земельної ділянки є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції встановивши факт використання відповідачем земельної ділянки, та безпідставне збереження ним коштів у розмірі орендної плати за її використання, дійшов обґрунтованого висновку про їх стягнення на користь Охтирської міської ради, частково задовольнивши позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки, стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Беручи до уваги суму позовних вимог дана справа є малозначною, а тому постанова колегії суддів відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Зіноватного Віталія Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

А. О. Замченко