05.06.2026  Справа № 363/1020/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
05 червня 2026 року м. Вишгород 
Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого - судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря судового засідання Галпй О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,- 

УСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області від директора ТОВ «ФК «ЕЙС» Полякова О. надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.05.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №392235926 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами Кредитного договору, Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 3 000,00 грн шляхом перерахування через банкпровайдер. Проте, в подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 7 400,00 грн. Отже, Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 243 від 08.08.2023, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 27.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 15.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № Б/Н від 15.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33 639,12 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором становить - 33 639,12 грн, яка складається з: 6 659,62 грн - заборгованість по тілу кредиту; 26 979,50 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, а тому позивач, який набув право вимоги до відповідача за вказаними договорами, звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.03.2026 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням сторін та витребувано в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЄДРПОУ: 21133352, лектронна адреса: contact@universalbank.com.ua): Інформацію:
- чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжну картку (платіжні картки):
• маска Карти: НОМЕР_2 -XXXX-5688 - про факт зарахування коштів:
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 08.05.2023 до 13.05.2023 в сумі 3000,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 13.05.2023 до 18.05.2023 в сумі 300,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 13.05.2023 до 18.05.2023 в сумі 1000,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 17.05.2023 до 22.05.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 17.05.2023 до 22.05.2023 в сумі 200,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 17.05.2023 до 22.05.2023 в сумі 200,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 18.05.2023 до 23.05.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 29.05.2023 до 03.06.2023 в сумі 700,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 02.06.2023 до 07.06.2023 в сумі 500,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 15.06.2023 до 20.06.2023 в сумі 300,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 16.06.2023 до 21.06.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 21.06.2023 до 26.06.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 22.06.2023 до 27.06.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 30.06.2023 до 05.07.2023 в сумі 150,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 01.07.2023 до 06.07.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 02.07.2023 до 07.07.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 03.07.2023 до 08.07.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 05.07.2023 до 10.07.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 05.07.2023 до 10.07.2023 в сумі 150,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
- чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );
- чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за платіжною карткою (платіжними картками):
• маска Карти: 4441-11XX-XXXX-5688 - та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ). У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ):
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 08.05.2023 до 13.05.2023 в сумі 3000,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 13.05.2023 до 18.05.2023 в сумі 300,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 13.05.2023 до 18.05.2023 в сумі 1000,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 17.05.2023 до 22.05.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 17.05.2023 до 22.05.2023 в сумі 200,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 17.05.2023 до 22.05.2023 в сумі 200,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 18.05.2023 до 23.05.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 29.05.2023 до 03.06.2023 в сумі 700,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 02.06.2023 до 07.06.2023 в сумі 500,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 15.06.2023 до 20.06.2023 в сумі 300,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 16.06.2023 до 21.06.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 21.06.2023 до 26.06.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 22.06.2023 до 27.06.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 30.06.2023 до 05.07.2023 в сумі 150,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 01.07.2023 до 06.07.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 02.07.2023 до 07.07.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 03.07.2023 до 08.07.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 05.07.2023 до 10.07.2023 в сумі 100,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
• зарахування на платіжну Карту (маска Карти) 4441-11XX-XXXX-5688; за період від 05.07.2023 до 10.07.2023 в сумі 150,00 грн.; емітент Карти - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»;
- витребувати інформацію у вигляді:
• первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника);
• повного номера рахунка (рахунків) що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ):
• маска Картки: НОМЕР_4 . У випадку, якщо номер телефону НОМЕР_3 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за платіжною карткою (платіжними картками):
• маска Картки: 4441-11XX-XXXX-5688 витребувати номери телефонів, що знаходяться/знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) (Клієнта банку) за платіжною карткою (платіжними картками):
• маска Картки: 4441-11XX-XXXX-5688. 
У випадку, якщо картковий рахунок за:
• маска Картки: НОМЕР_2 -XXXX-5688 - не належить Позичальнику - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок:
• маска Картки: 4441-11XX-XXXX-5688.
17.04.2026 року до суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»на виконання ухвали суду від 18.03.2026 року надійшли витребувані документи.
23.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що останній заперечує проти позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» у розмірі 33 639,12 грн у повному обсязі з наступних підстав. Позивачем приховано факт часткового погашення ним заборгованості у розмірі 2 225,00 грн (платіж від 07.06.2023 року), що підтверджується банківською квитанцією та даними з особистого кабінету. Цей платіж не відображений у розрахунку позивача. Також, порушення ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Загальна сума нарахувань за мікрокредитом не може перевищувати подвійний розмір отриманої суми. Вимога стягнути 33 639,12 грн при тілі кредиту близько 7 400 грн є незаконною. Крім того згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, неправомірними є нарахування неустойки (штрафів, пені) у 2023 році. Також зауважив, що щоденні нарахування у розмірі понад 198 грн за добір коштів у 100 грн порушують принципи добросовісності та спрямовані на штучне збільшення боргу, тому просив суд врахувати його заперечення та відмовити у задоволенні позову в частині нарахування штрафів та завищених відсотків; зменшити суму стягнення до фактичного залишку основного боргу з урахуванням сплачених ним 2 225,00 грн.
Крім того, 24.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» відповідач подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що останній неодноразово намагався досудового врегулювання спору, а саме у реструктуризації. Він особисто виходив на зв`язок з кредитором (ТОВ «Таліон Плюс»), визнаючи наявність боргу та пропонуючи його реструктуризацію (розстрочку). На той момент борг оцінювався у 16 770,02 грн. Попри його готовність платити частинами, кредитор категорично відмовив у розстрочці, вимагаючи сплати всієї суми одноразово, що в умовах воєнного стану було для нього фінансово неможливим. Крім того, кредитор сам офіційно пропонував анулювати всю заборгованість за умови сплати лише 3 700,00 грн. Також зазначив, що кредитор, відмовляючи йому у розстрочці, свідомо сприяв збільшенню боргу за рахунок нарахування пені та штрафів у період дії воєнного стану, що прямо заборонено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, тому просив суд врахувати ці пояснення та відмовити у задоволенні позову в частині необґрунтованих нарахувань.
25.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача до суду подала відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що що інформація щодо часткового погашення заборгованості належним чином відображена у розрахунку, наданому позивачем. Із розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» вбачається, що 07.06.2023 року здійснено платіж у розмірі 2 225,00 грн, який врахований при визначенні загального розміру заборгованості. Вказана сума була зарахована наступним чином: 740,38 грн - у рахунок погашення тіла кредиту та 1 484,62 грн - у рахунок сплати нарахованих відсотків. Отже, розрахунок заборгованості є коректним, здійсненим із урахуванням усіх фактично проведених платежів, та відповідає дійсним обставинам справи. Відтак, доводи відповідача з цього приводу є безпідставними та спростовуються наданими позивачем доказами. Також зазначила, що відповідач частково виконував зобов`язання за Кредитним договором, а саме: 07.06.2023 - в частині погашення процентів за користування кредитними коштами у загальному розмірі 2 225,00 грн. Тож зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористався цим своїм правом. Крім того, зауважила, що позивачем, як і попередніми кредиторами, не здійснювалося нарахування неустойки у вигляді штрафів чи пені за прострочення виконання зобов`язання. Натомість нараховувалися виключно відсотки за користування кредитними коштами, що є платою за користування грошовими коштами відповідно до умов кредитного договору, а не заходом відповідальності. Положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачають звільнення боржника від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, зокрема у вигляді штрафних санкцій (неустойки), однак не звільняють його від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, які є істотною умовою кредитного зобов`язання та складовою плати за користування позикою. Таким чином, посилання відповідача на зазначену норму є некоректним та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у цьому випадку відсутній сам факт нарахування неустойки. Відтак, доводи відповідача є необґрунтованими, не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують правомірність заявлених позивачем вимог, а тому просила суд врахувати відповідь на відзив при розгляді справи, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача.
Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, у відзиві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та даного відзиву.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом установлено, що 08.05.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 392235926 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до п. 2.1. вказаного Договору, за цим Договром Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 9 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. 
Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника (п. 2.2. Договору).
Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 3000 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 06.06.2023 р. (п. 2.3. Договору).
Другий та решта Траншів з Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором (п. 2.4. Договору).
Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору (п. 2.5. Договору).
Згідно з п. 3.1. Договору, позичальнику надасться Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 29 (двадцять дев`ять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору.
У відповідності до п. 7.1 вказаного Договору, на момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчения Дисконтного періоду кредитування 06.06.2023, а саме протягом 29 (двадцять дев`ять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником.
За період від дати видачі Кредиту до 06.06.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 361.350 (триста шістдесят одна цілих тридцять п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0.990 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Дисконтна процентна ставка) (п.п. 8.3.1. Договору).
У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 06.06.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 725,050 (сімсот двадцять п`ять цілих п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,990 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Індивідуальна процента ставка) (п.п. 8.3.2. Договору).
Після закінчения Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4. Договору).
Крім того, 08.05.2023 року відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредиту (стандартизована форма), який дублює зазначені вище умови щодо суми, строку кредитування, розміру процентів, відсотків річних та ознайомилась з Правилами надання грошових коштів у позику.
ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало умови договору та перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 7 400,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_4 , що останнім не оспорюється та підтвержується долученими до позовної заяви платіжними дорученнями, а також відповіддю АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-14206 від 13.04.2026 року, з якої убачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 та випискою по банківській картці № НОМЕР_5 за період з 08.05.2023 року по 10.07.2023 року, з яких вбачається зарахування грошових коштів на суму 7 400,00 грн.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі.
28.11.2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 214 від 31.01.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 16 571,56 грн.
27.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 243 від 08.08.2023 до Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33 639,12 грн.
15.07.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 15/07/25/Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 15/07/25/Е від 15.07.2025 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача у сумі 33 639,12 грн.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного потрібно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.
Отже, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказаний вище договір вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, у якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідач отримав грошові кошти у сумі, вказаному у договорі, що підтверджується дослідженими судом доказами, однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати відсотків в обумовлений строк за умовами договору належним чином не виконав, у зв`язку утворилася заборгованість за вище вказаним кредитним договором в загальному в розмірі 33 639, 12 грн. з яких: 6 659,62 грн - заборгованість по кредиту; 26 979,50 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 
Такий розмір заборгованості підтверджений наданими позивачем розрахунками заборгованості відповідача за кредитним договором № 392235926 від 08.05.2023 року, та відповідачем не спростовано. При цьому, як вбачається з цих розрахунків, платіж відповідачау розмірі 2 225,00 грн. здійснений 07.06.2023 року, про який відповідач зазначає у своєму відзиві, враховано при визначенні загального розміру заборгованості. Вказана сума була зарахована наступним чином: 740,38 грн - у рахунок погашення тіла кредиту та 1 484,62 грн - у рахунок сплати нарахованих відсотків.
Отже, надані позивачем розрахунки заборгованості є коректними, здійсненим із урахуванням усіх фактично проведених платежів, та відповідають дійсним обставинам справи. Відтак, доводи відповідача з цього приводу є безпідставними та спростовуються наданими позивачем доказами, як і доводи останнього щодо неправомірного нарахування неустойки (штрафів, пені), оскільки такі ні позивачем, ні попередніми кредиторами, не здійснювалися, та до стягнення з відповідача у вказаному позові не заявлені.
Щодо інших заперечень відповідача суд зазначає наступне. 
Ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Поряд з цим ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку про те, що для визнання несправедливими певних умов правочину зі споживачем, він повинен звернутися до суду з відповідними позовними вимогами, наприклад, про кабальні (завідомо невигідні, несправедливі) умови договору тощо.
Натомість жодних доказів, що кредитний договір № 392235926 від 08.05.2023 року, або окремі його положення щодо розміру та порядку сплати процентів у передбаченому законом порядку визнано недійсним, суду надано не було, відповідні вимоги у формі зустрічного позову відповідачем не заявлено.
Тож, як було установлено судом сторонами при укладенні зазначеного кредитного договору було погоджено всі істотні умови договору в тому числі порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором. Підстав для визнання нікчемними відповідних положень договору судом не встановлено. 
Окрім того, суд зауважує, що проценти за кредитом відповідно до ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» є доходами кредитодавця (платою за користування кредитними коштами), та не є відповідальністю боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку, тож у суду відсутні підстави для їх зменшення.
За вказаних обставин, враховуючи, що відповідач умови вказаного вище кредитного договору та свої зобов`язання за ним належним чином не виконав, а також не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування ними, право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 гривень, на підставі: копій Договору про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, протоколом погодження вартості послуг до Договору про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, додаткової угоди №25771045718 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10, акта прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 року. Загальна вартість витрат на правову допомогу складає 7 000,00 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, необхідно дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн, який є завищеним.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача.
Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, який сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором№ 392235926 від 08.05.2023 року в розмірі 33 639 (тридцять три тисячі шістсоттридцять дев`ять) гривень 12 копійок, судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, код ЄДРПОУ: 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна