САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 725/466/26 
Провадження №2/726/446/26 
Категорія 40 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., за участі ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
ВСТАНОВИВ :
Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 10.02.2025 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 у електронній формі було укладено договір про надання кредиту № 525593-КС-001, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 16000,00 гривень строком на 24 тижнів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,86% в день та сплати комісії за надання кредиту у розмірі 3200,00 гривень.
Позивач вказує, що відповідачем умови договору виконувались не належним чином, у зв`язку із чим, станом на час звернення до суду із вказаним позовом, виникла заборгованість зі сплати кредиту в сумі 47 680,00 гривень. 
У зв`язку із викладеним, просять суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором кредиту в сумі 47 680,00 гривень, а також судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову.
Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.02.2025 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 у електронній формі було укладено договір про надання кредиту № 525593-КС-001, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 16 000,00 гривень строком на 24 тижні, а саме до 28.07.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,86% в день та сплати комісії за надання кредиту у розмірі 3200,00,00 гривень. 
Встановлено, що договір укладено в електронній формі, а його укладення підтверджується копією віртуальної форми послідовності дій клієнта, де відображено дату та час входу ОСОБА_2 в електронний кабінет, запит на генерацію та відправку одноразового ідентифікатора для підписання паспорту споживчого кредиту, підписання договору кредиту, тощо. 
Крім того, згідно з довідкою ТОВ «ПрофіГід» від підтверджується факт переказу грошових коштів у розмірі 16000,00 гривень на рахунок ОСОБА_2 .
Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до Постанови Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07.10.2020 р., електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Враховуючи досліджені докази, судом може бути констатовано, що відповідач у повній мірі ознайомлений з умовами договору кредиту, адже на відповідному веб-сайті ознайомився із інформацією про розмір кредитного ліміту, Тарифи та Паспорт кредиту, Умов та правил з відповідними прикладами та поясненнями, що дозволяють всебічного та повно зрозуміти права та обов`язки Позичальника. Окрім того, з метою укладання договору, ним були надані свої особисті дані, фото сторінок паспорту. Анкета-заява містить електронний підпис з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_2 . Вказані умови та правила містять в собі інформацію щодо умов кредитування (надання кредитної лінії), термін повернення кредитних коштів, тощо.
Відтак, ТОВ «Бізнес позика» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 16 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з розрахунком, ОСОБА_2 дійсно порушила умови договору, кредитні кошти повернула частково, внаслідок чого, станом на 07.01.2026 року, у неї виникла заборгованість у розмірі:
- 16 000,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту;
- 22 400,00 гривень – заборгованість зі сплати відсотків;
- 1 280,00 гривень – комісія за надання кредиту.
- 8 000,000 - заборгованість зі сплати відсотків на підставі ст. 625 ЦК України;
Водночас за змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановленістаттею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування на суму боргу трьох процентів річних відповідно достатті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах N 703/2718/16-ц та N 646/14523/15-ц та ін.
Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов 'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 того Кодексу, за увесь час прострочення.
Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування, у даному випадку після 28.07.2025 року, зобовязання боржника зі сплати відсотків за користування кредитом припиняється. У подальшому із нього може бути стягнуто, неустойку, визначену договором та/або 3% річних і інфляційні втрати відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.
За таких умов, стягувач правомірно нарахував ОСОБА_2 заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом на підставі ст. 625 ЦК України.
Отже судом встановлено та підтверджено, що загальний розмір заборгованості становить 47 680,00 гривень.
Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено факт укладення між сторонами кредитного договору, належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів, а також неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо їх своєчасного повернення. Поданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, є належним чином обґрунтованим, відповідачем не спростований та не оспорений. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у підтвердженому судом розмірі.
Керуючись ст.ст. 257, 509, 526, 551, 626, 625, 628, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 274, 279, 280-282, 265 ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ :
Позовні вимоги ТОВ “Бізнес Позика” – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ “Бізнес Позика”, ЄДРПОУ 41084239, 01133 м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26/411 заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 680,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ “Бізнес Позика”, ЄДРПОУ 41084239, 01133 м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26/411 судовий збір у розмірі 2662,40 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Головуючий суддя 	С. В. Мілінчук