ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
22.06.2026	Справа № 910/3808/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Єргієва Івана Петрович про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Єргієва Івана Петровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегалайн Фундамент" про стягнення 21 749,08 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 21 749,08 грн., з яких 18 478,15 грн. заборгованості, 2 588,97 грн. пені, 428,33 грн. інфляційних втрат та 253,63 грн. 3% річних за Договором № 06-10-25 від 06.10.2025 року на підставі статей 530, 546, 549, 551, 596, 598, 611, 612, 623, 625, 626, 662, 663, 712, 853, 854 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2026 року позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегалайн Фундамент" на користь Фізичної особи-підприємця Єргієва Івана Петровича 18 478,15 грн. заборгованості, 2 588,97 грн. пені, 428,33 грн. інфляційних втрат, 253,63 грн. 3% річних та 2 662,40 грн. судового збору.
17.06.2026 року позивачем до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій позивач просив стягнути з відповідача 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2026 року у справі № 910/3808/26 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду даної справи на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.
Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону та враховуючи, що підлягає ухваленню додаткове рішення про судові витрати, суд вбачає за можливе здійснити розгляд заяви відповідача про розподіл судових витрат в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи).
Згідно з частою 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Приписи частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Докази витрат на професійну правничу допомогу позивач подав 17.06.2026 року, тобто у строки встановлені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 02.04.2026 року за Договором про надання правничої допомоги від 30.09.2024 року на суму 10 000,00 грн. та платіжні інструкції № 22 від 03.04.2026 року на суму 6 000,00 грн., № 25 від 30.04.2026 року на суму 2 500,00 грн.
Представництво Фізичної особи-підприємця Єргієва Івана Петрович здійснювалось адвокатом Філатовою Анжелою Миколаївною, повноваження якої підтверджуються Ордером від 06.03.2026 року серії АІ № 2145236.
Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката суд дійшов висновку, що надані докази у своїй сукупності не підтверджують понесення позивачем витрат на оплату послуг адвоката у заявленому розмірі саме в межах цієї справи.
Так, на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач посилається на укладення Договору про надання правничої допомоги № Б/Н від 30.092024 року між позивачем та адвокатом Філатовою Анжелою Миколаївною, який зазначено в Ордері від 06.03.2026 року серії АІ № 2145236.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що копія Договору про надання правничої допомоги № Б/Н від 30.092024 року відсутня в матеріалах справи, що позбавляє суд можливості дослідити його зміст та умови погодженні сторонами під час його укладення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами не підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу наданих адвокатом Філатовою Анжелою Миколаївною, пов`язаних з розглядом цієї справи.
Аналогічної позиції дотримується Верховний суд у постанові від 08.07.2025 року у справі № 911/1021/24.
Оскільки долученими до матеріалів справи доказами, не доведено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в межах цієї справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 86, 129, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Єргієва Івана Петрович про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, які визначені статтею 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна