Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 р. № 520/9209/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73022, м. Херсон, проспект Незалежності, 75, код ЄДРПОУ 43995495) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернулася позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, що полягає у неприйнятті належного рішення за заявою позивачки від 02.01.2026 та невчиненні дій щодо коригування інтегрованої картки платника і скасування неправомірного нарахування єдиного податку;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі:
скасувати нарахування єдиного податку ОСОБА_1 за травень 2023 року у сумі 1 340,00 грн;
- провести коригування інтегрованої картки платника податків;
- виключити з інтегрованої картки платника податків суму податкового боргу 140,00 грн, яка залишилася після зарахування переплати у розмірі 1 200,00 грн та виникла внаслідок зазначеного нарахування.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.
Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа - підприємець та перебувала на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка з 01.09.2021 застосовувала спрощену систему оподаткування як платник єдиного податку другої групи.
Згідно з наявною в матеріалах справи випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 04.05.2023 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .
Позивачка зазначає, що у 2023 році вона перебувала та здійснювала діяльність на території міста Херсона, яке у відповідний період належало до територій, щодо яких законодавством були встановлені особливості справляння єдиного податку для платників першої та другої груп.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2023 контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків було відображено нарахування єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн.
Позивачка вказує, що у зв`язку з наявною в інтегрованій картці платника переплатою у розмірі 1200,00 грн після такого нарахування залишився податковий борг у сумі 140,00 грн.
На підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи долучено скріншот з електронного кабінету платника податків щодо стану розрахунків з бюджетом, з якого вбачається відображення нарахування єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн та залишку несплаченої пені/податкового боргу у сумі 140,00 грн.
Позивачка не погоджується з таким нарахуванням та вважає його протиправним, оскільки, на її думку, у травні 2023 року вона мала право не сплачувати єдиний податок як платник єдиного податку другої групи, податкова адреса якого знаходилася на території, що належала до територій бойових дій або тимчасової окупації.
Крім того, позивачка зазначає, що спірне нарахування було здійснене 20.05.2023, тобто після державної реєстрації припинення її підприємницької діяльності, яка відбулася 05.05.2023.
Також позивачка посилається на те, що контролюючий орган за попередні податкові періоди 2023 року здійснював нарахування єдиного податку, однак у подальшому самостійно зменшував або сторнував такі нарахування. Натомість нарахування за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн скасоване не було, внаслідок чого в інтегрованій картці платника залишився борг у сумі 140,00 грн.
З матеріалів справи також вбачається, що у подальшому зазначений податковий борг у сумі 140,00 грн був використаний податковим органом як підстава для відмови позивачці у застосуванні спрощеної системи оподаткування під час повторної державної реєстрації фізичною особою - підприємцем.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 у справі №160/914/26, копію якого долучено до матеріалів справи, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, визнано протиправними дії щодо відмови в застосуванні спрощеної системи оподаткування - єдиного податку другої групи, ставка 20 відсотків, з дня державної реєстрації - 31.07.2024, та зобов`язано зареєструвати позивачку платником єдиного податку другої групи з дня державної реєстрації - 31.07.2024.
02.01.2026 позивачка звернулася до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі із заявою про коригування інтегрованої картки платника податків та скасування неправомірного нарахування єдиного податку.
У зазначеній заяві позивачка просила контролюючий орган провести коригування інтегрованої картки платника податків, скасувати нарахування єдиного податку за травень 2023 року, виключити податковий борг у сумі 140,00 грн як такий, що виник унаслідок неправомірного нарахування, та надати письмову відповідь про результати розгляду заяви.
З наданого позивачкою скріншоту з електронного кабінету вбачається, що вказана заява була зареєстрована контролюючим органом 05.01.2026.
Позивачка зазначає, що належного рішення за результатами розгляду її заяви відповідачем прийнято не було, спірне нарахування єдиного податку за травень 2023 року не скасовано, а податковий борг у сумі 140,00 грн з інтегрованої картки платника податків не виключено.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо нарахування єдиного податку за травень 2023 року та бездіяльністю щодо неприйняття належного рішення за її заявою і невчинення дій з коригування інтегрованої картки платника, позивачка звернулася до суду з цим адміністративним позовом.
Відповідач проти задоволення позову заперечив.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ОСОБА_1 була взята на облік як платник податків 31.08.2021 у Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Каховська ДПІ.
Відповідач вказав, що з 01.09.2021 по 04.05.2023 позивачка застосовувала спрощену систему оподаткування як платник єдиного податку другої групи, а 04.05.2023 прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності.
Також відповідач зазначив, що у зв`язку зі зміною місця реєстрації 01.08.2024 позивачка повторно взята на облік як платник податків у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач послався на положення пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України, а також на зміни, внесені Законом України №3219-IX від 30.06.2023, зазначивши, що для платників єдиного податку, які скористалися правом не сплачувати єдиний податок, нараховані контролюючим органом суми авансових внесків, штрафних санкцій та пені за відповідні періоди з 01.04.2022 по 31.07.2023 підлягають скасуванню.
Відповідач також зазначив, що відповідно до пункту 11 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України платники єдиного податку першої та другої групи, податкова адреса яких знаходиться на територіях бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, мають право не сплачувати єдиний податок за відповідні періоди.
При цьому відповідач фактично не заперечував, що податкова адреса ФОП ОСОБА_1 знаходилася на тимчасово окупованій території, та зазначив, що позивачка скористалася правом не сплачувати авансові внески за квітень 2022 року - січень 2024 року.
Відповідач вказав, що інтегрована картка платника по платежу 18050400 “Єдиний податок з фізичних осіб” за квітень 2022 року - квітень 2023 року була приведена у відповідність, а коригування нарахувань здійснювалося в автоматичному режимі.
Разом з тим відповідач зазначив, що у зв`язку з прийняттям позивачкою рішення про припинення підприємницької діяльності 04.05.2023 та зміною стану платника авансовий внесок за травень 2023 року не було скасовано.
Також відповідач повідомив, що у зв`язку зі зміною податкової адреси позивачки та взяттям її на облік у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області до зазначеного контролюючого органу було направлено лист від 22.01.2026 №399/7/16-31-24-08-06 для приведення інтегрованої картки платника податку у відповідність.
Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що станом на дату подання відзиву інтегрована картка платника по платежу 18050400 “Єдиний податок з фізичних осіб” приведена у відповідність, а борг відсутній.
Водночас суд зазначає, що до матеріалів справи відповідачем не надано належного та достатнього доказу, з якого б вбачалося фактичне скасування спірного нарахування єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн та виключення з інтегрованої картки платника податків залишку податкового боргу у сумі 140,00 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За змістом п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності є особливим механізмом справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу.
Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа поточного місяця.
Разом з тим, у зв`язку із запровадженням воєнного стану законодавцем були встановлені спеціальні правила справляння єдиного податку.
Згідно з підпунктом 9.1 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України, у редакції, чинній у спірний період, фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої груп мали право не сплачувати єдиний податок.
Законом України від 30.06.2023 №3219-IX “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану” підрозділ 8 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено, зокрема, пунктами 11 та 12.
Відповідно до пункту 11 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України установлено, що з 1 серпня 2023 року фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи, податкова адреса яких знаходиться на територіях бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України станом на дату початку бойових дій або тимчасової окупації, мають право не сплачувати єдиний податок за період з першого числа місяця, в якому почалися бойові дії на відповідній території, виникла можливість бойових дій або почалася тимчасова окупація такої території, до останнього числа місяця, в якому було завершено такі активні бойові дії, припинено можливість бойових дій або завершено тимчасову окупацію.
Цим же пунктом передбачено, що для таких платників єдиного податку, які скористалися правом не сплачувати єдиний податок, контролюючий орган не проводить нарахування авансових внесків з єдиного податку, визначене пунктом 295.2 статті 295 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 12 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України установлено, що для платників єдиного податку, які скористалися правом не сплачувати єдиний податок відповідно до підпункту 9.1 пункту 9 цього підрозділу, нараховані контролюючим органом суми авансових внесків з єдиного податку, суми штрафних санкцій та пені за несплату або сплату не в повному обсязі авансових внесків з єдиного податку підлягають скасуванню (анулюванню) за відповідні періоди з 01.04.2022 по 31.07.2023.
Отже, законодавець прямо передбачив як право платників єдиного податку першої та другої груп не сплачувати єдиний податок у визначені періоди, так і обов`язок контролюючого органу не проводити відповідні нарахування або скасувати вже нараховані суми авансових внесків за період з 01.04.2022 по 31.07.2023.
Як встановлено судом, спірне нарахування єдиного податку позивачці здійснено 20.05.2023 за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн, тобто за період, який охоплюється положеннями пункту 12 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України.
При цьому відповідач у відзиві фактично не заперечує, що податкова адреса ФОП ОСОБА_1 знаходилася на тимчасово окупованій території, та прямо зазначає, що позивачка скористалася правом не сплачувати авансові внески за квітень 2022 року - січень 2024 року.
Також відповідач у відзиві зазначає, що інтегрована картка платника по платежу 18050400 “Єдиний податок з фізичних осіб” за квітень 2022 року - квітень 2023 року була приведена у відповідність, а коригування нарахувань здійснювалося в автоматичному режимі.
Водночас відповідач зазначив, що у зв`язку з прийняттям позивачкою рішення про припинення підприємницької діяльності 04.05.2023 та зміною стану платника авансовий внесок за травень 2023 року не було скасовано.
Разом з тим, суд зазначає, що зміна стану платника податків, припинення підприємницької діяльності або технічні особливості функціонування інформаційних систем контролюючого органу не можуть бути правовою підставою для збереження в інтегрованій картці платника податків нарахування, яке відповідно до прямих приписів Податкового кодексу України підлягає скасуванню.
Обов`язок належного ведення податкового обліку, відображення достовірних даних в інформаційних системах та усунення помилкових або неправомірних нарахувань покладається саме на контролюючий орган, а не на платника податків.
Крім того, суд враховує, що відповідно до наявної у матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державна реєстрація припинення підприємницької діяльності позивачки відбулася 04.05.2023, тоді як спірне нарахування в інтегрованій картці платника податків було відображено 20.05.2023.
Зазначені обставини підтверджують необґрунтованість дій контролюючого органу щодо формування податкового зобов`язання за травень 2023 року, оскільки на дату відображення спірного нарахування підприємницька діяльність позивачки вже була припинена.
Суд також бере до уваги, що за попередні аналогічні періоди контролюючим органом здійснювалося сторнування нарахувань єдиного податку, що підтверджується даними інтегрованої картки платника, долученими до матеріалів справи. 
Натомість нарахування за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн відповідачем не було своєчасно скасоване, внаслідок чого в інтегрованій картці платника обліковувався залишок податкового боргу у сумі 140,00 грн.
При цьому наявність такого залишку боргу не є технічним записом, який не впливає на права позивачки, оскільки, як вбачається з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 у справі №160/914/26, саме наявність податкового боргу у сумі 140,00 грн була використана контролюючим органом як підстава для відмови позивачці у застосуванні спрощеної системи оподаткування.
Відтак спірне нарахування створило для позивачки негативні правові наслідки та вплинуло на реалізацію нею права на застосування спрощеної системи оподаткування.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 02.01.2026 позивачка звернулася до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі із заявою про коригування інтегрованої картки платника податків та скасування неправомірного нарахування єдиного податку.
Вказана заява зареєстрована контролюючим органом 05.01.2026, що підтверджується скріншотом з електронного кабінету платника податків, долученим до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 19 Закону України “Про звернення громадян” органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, а також письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Згідно зі ст. 20 Закону України “Про звернення громадян” звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.
Зі змісту відзиву та доданих до нього документів вбачається, що відповідач, визнавши наявність проблеми з нескасованим авансовим внеском за травень 2023 року, направив до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області лист від 22.01.2026 №399/7/16-31-24-08-06 для приведення інтегрованої картки платника податку у відповідність.
Разом з тим сам факт направлення такого листа не є належним вирішенням заяви позивачки від 02.01.2026, оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем належного рішення за результатами розгляду заяви позивачки, доказів повідомлення позивачки про суть такого рішення, а також доказів фактичного скасування спірного нарахування та виключення його наслідків з інтегрованої картки платника податків.
Посилання відповідача на те, що станом на дату подання відзиву інтегрована картка платника приведена у відповідність, а борг відсутній, суд не приймає як достатній доказ усунення порушення, оскільки відповідачем не надано актуального витягу з інтегрованої картки платника, довідки про стан розрахунків з бюджетом або іншого належного доказу, з якого б однозначно вбачалося скасування нарахування єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн та відсутність податкового боргу у сумі 140,00 грн, що виник унаслідок такого нарахування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що у даній справі відповідач не довів правомірності нарахування позивачці єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн, не надав доказів належного розгляду заяви позивачки від 02.01.2026, а також фактичного усунення наслідків спірного нарахування.
Суд враховує, що наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким врегульовано ведення інтегрованих карток платників та відображення в них нарахувань, сплат, переплат і податкового боргу.
Ведення інтегрованої картки платника має забезпечувати достовірне відображення стану розрахунків платника з бюджетом. Наявність у такій картці неправомірного або нескасованого нарахування суперечить завданню податкового обліку та порушує право платника податків на належне адміністрування його податкових зобов`язань.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн є протиправними.
Також суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті належного рішення за заявою позивачки від 02.01.2026 та невчиненні належних дій щодо скасування спірного нарахування і приведення інтегрованої картки платника податків у відповідність, є протиправною.
Водночас, вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У цій справі судом встановлено, що спірне нарахування єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн не відповідає вимогам Податкового кодексу України та підлягає скасуванню, а інтегрована картка платника податків має бути приведена у відповідність до такого висновку суду.
Разом з тим суд враховує, що з матеріалів справи вбачається зміна податкової адреси позивачки та взяття її на облік у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, у зв`язку з чим відповідач посилається на направлення листа від 22.01.2026 №399/7/16-31-24-08-06 до зазначеного контролюючого органу для приведення інтегрованої картки платника у відповідність.
За таких обставин, з метою ефективного захисту порушеного права позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача скасувати нарахування єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн та вчинити необхідні дії щодо приведення інтегрованої картки платника податків у відповідність, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
При цьому вимога позивачки про виключення з інтегрованої картки платника податків суми податкового боргу 140,00 грн підлягає задоволенню, як наслідок скасування неправомірного нарахування єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн та проведення відповідного коригування інтегрованої картки платника.
Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування єдиного податку за травень 2023 року, визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду заяви позивачки від 02.01.2026 та зобов`язання відповідача скасувати спірне нарахування і вчинити дії щодо коригування інтегрованої картки платника податків.
В іншій частині позовних вимог, а саме в частині формулювання окремої самостійної вимоги про виключення з інтегрованої картки платника податків суми податкового боргу 140,00 грн, слід відмовити, оскільки належним та ефективним способом відновлення порушеного права у цій справі є скасування первинного неправомірного нарахування та приведення інтегрованої картки платника у відповідність, наслідком чого є відсутність підстав для обліку відповідного боргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст. 139 КАС України 
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73022, м. Херсон, проспект Незалежності, 75, код ЄДРПОУ 43995495) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, що полягає у неприйнятті належного рішення за заявою ОСОБА_1 від 02.01.2026 про коригування інтегрованої картки платника податків та скасування неправомірного нарахування єдиного податку.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі скасувати нарахування ОСОБА_1 єдиного податку за травень 2023 року у сумі 1340,00 грн та вчинити необхідні дії щодо приведення інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 по платежу 18050400 “Єдиний податок з фізичних осіб” у відповідність до правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73022, м. Херсон, проспект Незалежності, 75, код ЄДРПОУ 43995495) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 2 129,92 грн. (дві тисячі сто двадцять дев`ять гривень 92 копійки).
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 18 червня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях