Справа № 716/619/26 

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2026         місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді    Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання  Барабащук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», від імені якого діє Столітній Михайло Миколайович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :
20.04.2026 позивач ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свій позов обґрунтовує тим, що 03.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1534120, за яким відповідач отримав кредит в сумі 1500,00 грн строком на 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 2,50% в день протягом строку кредитування, знижена процентна ставка 0,010% в день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_1 перед первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виникла заборгованість за договором №1534120від 03.04.2024 року в розмірі 15750,00 грн.
Однак 24.12.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло прав нового кредитора за кредитним договором №1534120від 03.04.2024 року на підставі договору факторингу №24122024, у зв`язку чим до товариства перейшло право вимоги до  ОСОБА_1 на суму боргу 15750,00 грн. 
Виходячи із викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №1534120 від 03.04.2024 року в розмірі 15750,00 грн, яка складається із 1500,00 грн – тіло кредиту, 9937,50 – заборгованість за процентами, 3562,50 грн – проценти за користування кредитом за 95 календарних дні, 750,00 грн – штраф, вирішити питання про судові витрати по сплаті судового збору в розмір 2662,40 грн, на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Ухвалою судді від 22.04.2026 року відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, відзив не подав.
За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення, на що позивач надав згоду, що відповідає положенням ст.ст.223, 280-281 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 03.04.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1534120 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (а.с.60-64).
Згідно умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1500,00 грн, на строк 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,50% в день (стандартна процентна ставка) (п.1.3,1.4,1.5.1).
Згідно п.1.5.2. якщо споживач до 03.05.2024 або протягом 3 днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, застосовується знижена процентна ставка в розмірі 0,010% в день.
Підпунктом 5.4 договору передбачено, що у разі затримання споживачем сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачена графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.
Відповідно до п.п.1.8., 1.8.1., 1.8.2 Договору, орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 13500,00 грн, за зниженою 12379,50 грн.
Пункт 6.4. договору передбачає умови відповідальності споживача: у випадку не виконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів споживач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 75,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; 15,00 грн починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Між сторонами погоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки ( додаток №1 до Договору) ( а.с 64 зворот).
З копії Паспорта споживчого кредиту видно, що він містить інформацію, яка надається споживачу щодо умов кредитування до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 66-67).
Згідно п.2.1. кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача - № НОМЕР_1 .
Факт перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується листом ТОВ "ПАЙТЕК" № 20250115-1347, з якого вбачається, що 03.04.2024 о 10:12:24 було успішно перераховано кошти у сумі 1500,00 грн, на платіжну карту клієнта ТОВ «Слон Кредит», картка № НОМЕР_1 (а.с.21).
З інформації наданої АТ КБ «Приватбанк» на підставі ухвали суду від 22.04.2026 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 , 03.04.2024 року на вказану платіжну картку було зараховано кошти у сумі 1500,00 грн (а.с.109).
Свої зобов`язання за Договором ТОВ «Слон Кредит» виконало в повному обсязі, перерахувавши на картку ОСОБА_1 , а останній умов договору не дотримався, в результаті чого перед первісним товариством наявна заборгованість.
З матеріалів справи, судом встановлено, що 24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №24122024, за яким перший відступив, а другий набув права вимоги за договорами, зазначеними в реєстрі боржників (а.с.22-30).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24122024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №1534120від 03.04.2024 року.
Згідно розрахунку наданого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» заборгованість ОСОБА_1 на дату відступлення права вимоги 24.12.2024 складає 12187,50 грн, що складається із 1500,00 грн – тіло кредиту, 9937,50 – заборгованість за процентами, 750,00 грн – штраф (а.с.89).
Згідно наданого розрахунку ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с.90-91) розмір заборгованості за кредитним договором №1534120від 03.04.2024 року за 95 днів за період з 25.12.2024 по 29.03.2025 становить 3562,50 грн – проценти за користування кредитом. 
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №1534120від 03.04.2024 .
Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). 
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України, визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір №1534120 від 03.04.2024, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р373 (а.с.67), відповідає вимогам статті 11 Закону, оскільки відповідач перед взяттям кредиту був повністю ознайомлений з умовами кредитного договору, саме до його підписання, адже Інформаційно-телекомунікаційна система побудована на тому, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору, клієнт не може перейти до наступного етапу безпосереднього підписання договору.
Статтями 526, 629, 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідженням письмових доказів встановлено, що 03.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1534120, за яким відповідач отримав кредит в сумі 1500,00 грн строком на 360 днів, на умовах повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом. 
При цьому, перед укладенням вищевказаного договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію ОСОБА_1 за допомогою отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону, а ОСОБА_1 підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору.
Кредитний договір, графіки платежів, паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом Н783, Р373 відповідно.
Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 24.12.2024 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором №1534120 від 03.04.2024 року на суму заборгованості 15750,00 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту 1500,00 грн, сума процентів за кредитом 9937,50 грн, нараховані проценти за 95 днів 3562,50 грн, штраф 750,00 грн (а.с90-91).
Контррозрахунку відповідач не надав. 
Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитом (1500,00 грн), за процентами за користування кредитом (9937,50 грн), за процентами нарахованими за 95 календарних днів 3562,50 грн, є доведеною та підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
Що стосується неустойки, штрафних санкцій, то відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи викладене необґрунтованим є нарахування штрафу в розмірі 750,00 грн за договором №1534120 від 03.04.2024.
Підсумовуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню на загальну суму 15000,00 грн (15000*100%/15750,00=95,23% від заявленої ціни позову).
В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу в розмірі 750,00 грн за договором №1534120 від 03.04.2024  слід відмовити за необґрунтованістю.
Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про вирішення питання про судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Так, згідно частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 статті 137 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с.43-44), ордер на надання правничої допомоги, згідно якого адвокат Столітній М.М. надає правову допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на підставі договору №10/12-2-24 від 10.12.2024 р. (а.с.65), заявку №17876 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р. про надання послуг професійної правничої допомоги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1534120 від 03.04.2024 р., укладеним між ТОВ «Фінтраст Капітал» та ОСОБА_2 (а.с.31); Акт №17876 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги 10/12-2024 від 10.12.2024 р., відповідно до якого вартість наданих послуг становить 10000 грн (а.с.92).
На підтвердження витрат по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн – платіжну інструкцію в національній валюті №3503 від 14.04.2026 (а.с.1).
У відповідностідоч.2п.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 95,23 %, то слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 9523,00 гривень (95,23*10000/100).
Враховуючи, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому стягненню (15000*100%/15750,00=95,23%), відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору (2662,40*95,23%=2535,40 грн), тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст.2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.6, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 625-626, 628, 638, 639, 1046, 1048-1050 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про споживче кредитування, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», від імені якого діє Столітній Михайло Миколайович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 44559822, 03045, місто Київ, вулиця Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2) заборгованість за кредитним договором №1534120 від 03.04.2024 року, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1500,00 грн, заборгованості за процентами у сумі 9937,50 грн, заборгованості за процентами за 95 календарних днів 3562,50 грн, а всього 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. 
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 44559822, 03045, місто Київ, вулиця Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2535 (дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять) гривень 40 (сорок) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 44559822, 03045, місто Київ, вулиця Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2) витрати на правову допомогу в розмірі 9523 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 

Суддя О.Є. Вайновська