ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року	справа № 380/11062/26	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, - 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням ухвали про закриття провадження у справі, просить:
визнати протиправними дії щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром, під час виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 380/16896/25;
зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсії починаючи з 01 серпня 2025 року, у повному обчисленому розмірі - 33 268,46 грн (тридцять три тисячі двісті шістдесят вісім гривень 46 копійок), визначеному Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 380/15959/25, без застосування будь-яких обмежень її розміру, коефіцієнтів, здійснюючи виплату одним платежем у повному розмірі;
зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсії починаючи з 01 березня 2026 року, у повному обчисленому розмірі - 43 095,13 грн (сорок три тисячі дев`яносто п`ять гривень 13 копійок), визначеному Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 380/16896/25, із доплатою індексації пенсійного забезпечення позивача у березні 2026 року в сумі 2 595,00 грн, без обмеження її максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) та без застосування будь-яких інших обмежень її розміру, коефіцієнтів , здійснюючи виплату одним платежем у повному розмірі;
зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсії (на виконання судового рішення у справі № 380/16896/25), за період з 01 січня 2023 року по 01 березня 2026 року у повному нарахованому (обчисленому) розмірі, з урахуванням усіх проведених індексацій та перерахунків, без обмеження її максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до виплати пенсією за цей період.

В обгрунтування позову зазначає, що вважає протиправними дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром, а також протиправним застосування відповідачем положень Порядку № 821, що здійснюється з метою штучного зменшення розміру перерахованих пенсій. Відповідачем надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI. Норма Закону № 3668-VI, якою встановлений максимальний розмір пенсії, та який поширював свою дію на Закон № 2262-XII, втратила чинність з 12 квітня 2023 року (через шість місяців з дня ухвалення вказаного вище рішення Конституційного суду України). Заявлена позивачем позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження розміру його пенсії, починаючи з 01 лютого 2023 року, є юридично обґрунтованою та виправданою. Обчислення та нарахування пенсійного забезпечення позивача за минулі періоди має здійснюватися із послідовним урахуванням кожної з цих індексацій у їх повних розмірах. Позивач вважає, що застосування відповідачем положень Порядку № 821 при здійсненні виплати його пенсії, перерахованої на виконання рішень суду, обмежує його конституційні права на соціальний та судовий захист та на обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили. З огляду на чинність Порядку № 821 на момент звернення з цим позовом, позивач просить суд прийняти рішення зобов`язального характеру, яке унеможливить подальше зловживання з боку відповідача, в тому числі і застосування при перерахунку його пенсії існуючих обмежень, встановлених Порядком № 821. 
Відповідач у відзиві вказав, що на виконання Постанови-236 пенсійне забезпечення позивача переглянуто, проте виплачується в розмірі визначеному на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 у справі №380/15959/25 та становить 33268,46 грн.

08.06.2026 року судом ухвалою відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази судом, встановлено такі обставини справи.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 380/15959/25 позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування до пенсії ОСОБА_1 обмеження максимальним розміром з 01.08.2025; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з 01.08.2025 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1159/12/13910 від 12.09.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 та з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення набрало законної сили.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 380/16896/25 позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.02.2023 відповідно до довідки, виготовленої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.06.2025 № 1159/12/11298 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01.01.2023;зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 відповідно до довідки, виготовленої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.06.2025 № 1159/12/11298 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01.01.2023, із врахуванням раніше виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2026 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 380/16896/25 - без змін.
Листом від 25.07.2025 року відповідач повідомив представника позивача, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду 29.11.2024 у справі №380/21491/24 зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.02.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.09.2024 року Nє 1159/12/13910 про розмір його грошового забезпечення, станом на 01.01.2023 року, що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум. Після перерахунку розмір пенсійної виплати з 01.08.2025 становить 23610,00 грн.
Відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.08.2025 року, індексація базового ОСНП 2024 (23008,13*0,0796), індексація базового ОСНП 2025 (24508,13*0,1150), підсумок пенсії (з надбавками) – 33268,46, з урахуванням максимального розміру пенсії – 23610,00.
Листом від 12.02.2026 року відповідач повідомив представника позивача, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №380/15959/25 (далі - рішення суду від 30.09.2025) Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - Головне управління) з 01.08.2025 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 12.09.2024 №1159/12/13910 без обмеження максимальним розміром. На виконання рішення суду від 30.09.2025 пенсію (з урахуванням надбавок, підвищень, цільової грошової допомоги, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) встановлено без обмеження її максимальним розміром станом на дату, з якої судом зобов?язано здійснити такий перерахунок (01.08.2025), та з урахуванням вимог Закону №3668 її розмір не переглядається. Кошти, нараховані на виконання рішення суду від 30.09.2025, ухваленого на користь заявника, підлягають виплаті в межах затверджених бюджетних призначень згідно з Порядком №821.
Відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.03.2026 року (підстава – індексація з 03.26), індексація базового ОСНП 2024 (23008,13*0,0796), індексація базового ОСНП 2025 (24508,13*0,1150), індексація базового ОСНП 2026 (26008,13*0,1210), підсумок пенсії (з надбавками) – 36582,41, з урахуванням максимального розміру пенсії – 33268,46.
Відповідно до перерахунку пенсії позивача з 01.03.2026 року (підстава – рішення суду; умовний розрахунок), індексація базового ОСНП 2024 (30813,3*0,0796), індексація базового ОСНП 2025 (32313,3*0,1150), підсумок пенсії (з надбавками) – 43095,13, з урахуванням максимального розміру пенсії – 25950,00.
Листом від 08.05.2026 року відповідач повідомив представника позивача, що при перерахунку пенсії позивачу коефіцієнти визначені Постановою №1778 не застосовані.

Змістом спірних правовідносин є дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром та застосування обмежуючих коефіцієнтів при її обрахунку.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 року за №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). 
Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Позивачу призначена пенсія за вислугу років з підстав, на умовах та у розмірі встановлених Законом № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за цим Законом).
Статтею 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ).
Так, ст. 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст.63 Закону №2262-ХІІ, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ.
Проте при здійсненні перерахунку пенсії позивача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області обмежило перераховану пенсію десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо застосування до перерахованої пенсії позивача обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, оскільки положення ч.7 ст.43 Закону України № 2262-ХІІ, які встановлюють обмеження виплати пенсії позивачу, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), тобто з 20.12.2016 року положення ч.7 ст.43 Закону є такими, що втратили чинність.
При цьому вказаний висновок суду зроблений на підставі правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України повинні бути враховані при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Вказані висновки сформовані в постановах Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №620/1285/19, від 09.11.2020 року у справі №813/678/18, від 09.02.2021 року у справі №640/2500/18 та полягають у наступному:
“Закон України №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом .
Згідно із Законом України від 24.12.2015 № 848-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” ст. 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016№ 7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20.12.2016 не чинною є ч. 7 ст. 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” слова і цифри “у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року” замінено словами і цифрами “по 31 грудня 2017 року”.
Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Внесені Законом України від 06.12.2016 №1774 “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України №2262-XII.
Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.
Враховуючи викладене, у відповідача були відсутні підстави для обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами при здійсненні її перерахунку.”.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” №1402-VІІІ від 02.06.2016 року, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно ч.5 ст.13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” №1402-VІІІ від 02.06.2016 року висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відтак, відповідач не застосувавши наведені норми у спірних правовідносинах діяв не у відповідності та не у спосіб передбачений Законом.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що при перерахунку позивачу пенсії відповідач здійснив нарахування пенсії з урахуванням індексації, передбаченої Постановами №118, №185, №209, №236, проте безпідставно обмежив розмір пенсії до виплати.
Враховуючи те, що відповідачем не було дотримано критерію, передбаченого п.1 ч.2 ст.2 КАС України, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу, такі дії не можуть вважатись правомірними.
Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій. 

Щодо здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії з урахуванням індексації, без застосування обмежуючих коефіцієнтів, як просить позивач, то суд вважає, що така індексація проведена відповідачем, підтвердженням чого є перерахунки пенсії, які наявні в матеріалах справи. Окрім того, обмежуючі коефіцієнти не були застосовані відповідачем при обрахунку пенсії позивача.
Вказане свідчить про необґрунтованість доводів позивача в цій частині, а відтак і безпідставність позовних вимог.

Щодо вимог, які стосуються дат проведення перерахунків пенсії (з 01 серпня 2025 року, з 01 березня 2026 року, з 01 січня 2023 року по 01 березня 2026 року); які стосуються нарахування та виплату пенсії у повному обчисленому розмірі - 33 268,46 грн (тридцять три тисячі двісті шістдесят вісім гривень 46 копійок), визначеному Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 380/15959/25; у повному обчисленому розмірі - 43 095,13 грн (сорок три тисячі дев`яносто п`ять гривень 13 копійок), визначеному Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 380/16896/25; виплати різниці між фактично отриманою та належною до виплати пенсією; здійснення виплати одним платежем у повному розмірі.
Відповідач ще не здійснював перерахунок пенсії позивачу на виконання даного рішення суду.
Відтак, вказані вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню із сторін.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування під час нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 обмежень її розміру при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 380/15959/25.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) без застосування будь-яких обмежень її розміру, за наслідками виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі №380/15959/25.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування під час нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 обмежень її розміру при виконанні рішеннярішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 380/16896/25.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження її максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) та без застосування будь-яких інших обмежень її розміру, за наслідками виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 380/16896/25.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович