606/847/26 

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2026 року м. Теребовля 

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Ромазан Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Будз М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47851-03/2024 від 28.03.2024, судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 47851-03/2024, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, зазначеного у п. 8 кредитного договору. Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 кредитного договору кошти кредиту надано ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які вказано останнім первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (п.п. 7.6 кредитного договору), які розміщені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що він повністю розумів, погодився і зобов`язався неухильно дотримуватися цих правил. 
14.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 14082024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало (відступило) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором № 47851-03/2024 від 28.03.2024 складає 80 000,00 грн., з яких: - 20 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 60 000,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування кредитом.
Оскільки відповідач має непогашену заборгованість за вказаним договором, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 47851-03/2024 від 28.03.2024, а також судові витрати.
Ухвалою суду від 11.05.2026 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, а також задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ «Райффайзен Банк» докази. Запитувана інформація надійшла до суду 09.06.2026.
В судове засідання представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив про розгляд справи за його відсутності, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надходило.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно із договором про надання фінансового кредиту № 47851-03/2024 від 28.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк 120 днів з моменту отримання кредиту та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору кредиту.
Згідно із п. 1.1 кредитного договору товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.2 кредитного договору визначено його істотні умови: тип кредиту: кредит, мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, строк надання кредиту 120 днів, дата надання кредиту 28.03.2024, дата погашення кредиту 25.07.2024.
Відповідно до п. 1.6 кредитного договору кредит надано відповідачу в безготівковій формі у національній валюті на його рахунок, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149 - 50хх - хххх - 3607 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит наданов день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Згідно із п.7.1 кредитного договору цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.2 цього договору. 
Відповідно до п. 7.6 кредитного договору підписанням цього договору клієнт підтвердив, що він ознайомлений, повністю розумів, погодився і зобов`язався неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства.
Вказані обставини підтверджуються додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 47851-03/2024, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту.
Згідно із довідкою ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» про ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 47851-03/2024, відповідач ідентифікований ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» шляхом відправлення одноразового ідентифікатора - W1562 позичальнику 28.03.2024 о 11:55:05 на номер телефону НОМЕР_1 , номер картки НОМЕР_2 , дата заявки на кредит 28.03.2024 о 11:51:38.
Відповідно до заявки-анкети клієнта на отримання фінансового кредиту зазначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , номер картки НОМЕР_4 хх-хххх-3607, підпис одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5 .
З відомостей АТ «Райффайзен Банк» від 09.06.2026 та виписки по карті слідує, що 28.03.2024 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 зараховано кошти на суму 20 000,00 грн., банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).
14.08.2024 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали договір факторингу № 14082024, за умовами п. 1.1 якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
На підтвердження переходу права вимоги до фактора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 14082024 від 14.08.2024, платіжну інструкцію № 9493 від 27.08.2024, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 14082024 від 14.08.2024.
При вирішенні спору суд застосовує наступні правові норми.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як слідує зі змісту частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, які відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
З кредитного договору, укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем, вбачається, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору і такі дії сторін відповідають приписам закону.
Суд погоджується із заявленими вимогами в частині стягнення основного боргу.
Однак, суд не погоджується із сумою відсотків, яку позивач просить стягнути із відповідача, виходячи з наступного.
При вирішенні позову суд звертає увагу, що загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» надавачі фінансових послуг, не зазначених у пункті 3 цього розділу (тобто не банки), та надавачі допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом повинні привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зазначений кредитний договір № 47851-03/2024 було укладено між відповідачем та кредитором 28.03.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
На момент укладення кредитного договору (28.03.2024) діяла норма статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Таким чином, умовами укладеного між сторонами договору передбачена п. 1.4.1 денна процента ставка 2,50 % на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.
З огляду на викладене, суд вважає, що слід розрахувати заборгованість відповідача за процентами за укладеним між сторонами договором, виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %.
За період з 28.03.2024 по 25.07.2024 (120 днів) проценти за користування кредитом відповідача становлять 24 000,00 грн., що розраховано як: 20 000,00 грн. (тіло кредиту) ? 1 % ? 120 днів = 24 000,00 грн.
Таким чином, із відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 24 000,00 грн.
Враховуючи, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 000,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 20 000,00 грн., заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 24 000,00 грн. Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 555 від 21.04.2026.
Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до позову долучено наступні документи: договір про надання правової допомоги № 42649746/01 від 02 січня 2026 року, додаткову угоду до цього договору від 10 квітня 2026 року, які укладені між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , детальний опис робіт (наданих послуг), здійснених для надання правничої (правової) допомоги за вказаним позовом від 10 квітня 2026 року, з якого вбачається, що вартість наданих послуг складає 6000 грн., акт про підтвердження факту надання правничої (правово) допомоги адвокатом від 10 квітня 2026 року на суму 6000 грн.
Позовні вимоги задоволені на 55 % з розрахунку: 44 000,00 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100 % : 80 000,00 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 55 % (відсоток задоволених позовних вимог).
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 464,32 грн. (2 662,40 грн. х 55 %) сплаченого судового збору та 3 300,00 грн. (6 000,00 грн х 55 %) витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. 
Керуючись статтями 12,13,76,81,141,247,258-259,263-265,273,279,280-284,354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 47851-03/2024 від 28.03.2024 в сумі 44 000 (сорок чотири тисячі) грн. 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 20 000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 24 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 1 464 (одна тисяча чотириста шістдесят чотири) грн. 32 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 300 (три тисячі триста) грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію даного рішення направити позивачу та відповідачу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ 42649746;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Л.С. Ромазан