УХВАЛА

01 липня 2026 року 

м. Київ

cправа № 911/786/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.
секретаря судового засідання - Дерлі І.І.

за участю представників сторін:
позивача - Талько А.М., Кравець Р.Ю.
відповідача - не з`явився
третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - не з`явився
третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - не з`явився
третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника фізичної особи-підприємця Сидоренка Івана Григоровича про відвід судді Зуєва В.А.
від розгляду справи № 911/786/25
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 (у складі колегії суддів: Бестаченко О.Л. (головуючого), Скрипки І.М., Шаратова Ю.А.)
за позовом фізичної особи-підприємця Сидоренка Івана Григоровича
до Макарівської селищної ради
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача: 1) Державне агентство водних ресурсів України,
2) Бучанська районна державна адміністрація,
3) Київська обласна державна адміністрація,
про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець Сидоренко Іван Григорович (надалі - ФОП Сидоренко І.Г., Позивач, Заявник) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Макарівської селищної ради (надалі - Рада, Відповідач, Скаржник) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.
Рішенням Господарського суду Київської області від 23.12.2025 у справі № 911/786/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 у справі № 911/786/25 рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2025 у справі № 911/786/25 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки в редакції Позивача.
Звертаючись з касаційною скаргою Рада просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 у справі № 911/786/25, залишивши в силі рішення Господарського суду Київської області від 23.12.2025 у справі № 911/786/25.
Ухвалою Суду від 04.06.2026 у справі № 911/786/25 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 у справі № 911/786/25 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України та призначено справу до розгляду.
01.07.2026 від представника ФОП Сидоренко І.Г. надійшов відвід судді Зуєву В.А. від розгляду справи № 911/786/25
Позивач обґрунтовує заяву про відвід тим, що, з огляду на інформацію, яка є у публічному доступі, у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви щодо безсторонності, неупередженості та об`єктивності судді Зуєва В.А. під час розгляду цієї справи.
На думку представника ФОП Сидоренка І.Г., такі сумніви свідчать про наявність підстав для відводу судді Зуєва В.А. від розгляду справи.
Заявник пояснює це тим, що Рада, обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 у справі № 911/786/25 за пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наполягала на тому, що суд апеляційної інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2020 у справі № 910/3467/19. При цьому зазначає, що постанова Верховного Суду від 16.01.2020 у справі № 910/3467/19 була ухвалена колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Зуєва В.А. як головуючого судді, Багай Н.О. та Дроботової Т.Б.
На думку Заявника, хоча обставини та предмет справи № 910/3467/19 суттєво відрізняються від обставин і предмета цієї справи, Верховний Суд помилково відкрив касаційне провадження.
З огляду на викладене Позивач вважає, що для забезпечення довіри до суду, усунення будь-яких сумнівів щодо зовнішньої та внутрішньої безсторонності правосуддя, а також з огляду на критерій "об`єктивного спостерігача", який вимагає врахування не лише реальної упередженості, але й враження, яке може виникати щодо її можливого існування, наявні підстави для відводу судді Зуєва В.А. від розгляду цієї справи.
Заслухавши пояснення представника ФОП Сидоренка І.Г., адвоката Кравця Р.Ю., яким було ініційовано подання заяви про відвід судді Зуєва В.А. від розгляду справи № 911/786/25, колегія суддів перейшла до стадії ухвалення судового рішення за результатами її розгляду, після чого було проголошено скорочений текст ухвали про відмову в задоволенні заяви про відвід, та продовжено розгляд касаційної скарги Ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026.
Мотиви, з яких Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника ФОП Сидоренка І. Г. про відвід судді Зуєва В.А. від розгляду цієї справи, полягають у такому.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з положеннями частин другої та третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Наведеними нормами передбачено обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:
- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
У пункті 81 рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України" (заява № 65518/01) зазначено, що "неупередженість" у сенсі статті 6 Конвенції має визначатися суб`єктивною оцінкою (на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження) та об`єктивною оцінкою (чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу). У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
При цьому, що відповідно до частини третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Суд ураховує, що заява представника ФОП Сидоренка І.Г. про відвід судді Зуєва В.А. від розгляду цієї справи подана з пропуском строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, а саме пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження.
На запитання колегії суддів щодо причин несвоєчасного звернення із заявою про відвід представник ФОП Сидоренка І. Г., адвокат Кравець Р.Ю., пояснив, що таке звернення було зумовлене його особистою завантаженістю. Інших обставин, які б об`єктивно перешкоджали поданню заяви у встановлений процесуальним законом строк, заявником не наведено.
Наведене свідчить про подання заяви про відвід поза межами строку, визначеного Господарським процесуальним кодексом України. 
Водночас, беручи до уваги характер наведених у заяві доводів, наявність публічних висловлювань адвоката Кравця Р. Ю. щодо упередженості судді Верховного Суду Зуєва В.А., а також з метою забезпечення належної довіри до Верховного Суду як незалежного, відкритого та безстороннього органу судової влади, колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку доводам заяви по суті.
Частиною четвертою статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Тобто, процесуальні рішення судді, рішення в іншій справі, висловлена публічно думка щодо юридичного питання (правова оцінка), висловлена зокрема і у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
Зважаючи на викладене, сам по собі факт ухвалення Верховним Судом у складі колегії суддів за участю судді Зуєва В.А. постанови у справі № 910/3467/19, на яку посилається Скаржник у касаційній скарзі, а також факт відкриття касаційного провадження ухвалою Суду від 04.06.2026 у справі № 911/786/25 за касаційною скаргою Ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не можуть розцінюватися як підстава для відводу судді від розгляду справи № 911/786/25.
Такі обставини свідчать лише про здійснення суддею процесуальних повноважень у межах розгляду відповідних справ та не підтверджують наявності об`єктивних підстав для сумніву в його неупередженості чи безсторонності.
Верховний Суд враховує, що вичерпний перелік обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів чинним законодавством не визначений, а тому вирішення питання про визнання тих чи інших доводів тими обставинами, мова про які йде у пункті 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, знаходиться у межах дискреційних повноважень суду.
Разом з тим, заявник не навів обґрунтованих обставин, які б викликали сумнів у неупередженості чи безсторонності судді Зуєва В. А. при розгляді цієї справи. Натомість наведені у заяві доводи за своїм змістом зводяться до незгоди з процесуальними діями суду у цій справі та правовою позицією суду, висловленою в іншій справі, що саме по собі не може бути підставою для відводу судді.
Відповідно до частин першої та другої статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.
За змістом частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
У такий спосіб, оскільки заява представника ФОП Сидоренка І.Г. про відвід подана до Верховного Суду менше ніж за три робочі дні до судового засідання, то, відповідно до положень абзацу 2 частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ФОП Сидоренка І.Г. про відвід судді Зуєва В.А. від розгляду справи № 911/786/25.
Керуючись статтями 35, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити представнику фізичної особи-підприємця Сидоренка Івана Григоровича у задоволенні заяви про відвід судді Зуєва В.А. від розгляду справи № 911/786/25.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко