Справа № 583/2764/25
2/583/50/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Савєльєвої А.І.,
з участю секретаря судового засідання Доценко Т.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ», третя особа: Приватне акціонерне товариство «РАЙЗ-МАКСИМКО», про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням індексації, пені, та трьох відсотків річних,
в с т а н о в и в :
Представник позивача Сумцов Є.С. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із зазначеним позовом, згідно з яким просить розірвати договори оренди землі № 31/16 від 02.03.2016, № 248/16 від 27.07.2016, № 443/19 від 16.07.2018, №444/19 від 16.07.2018, укладені між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», а також сятнути на користь позивача заборгованість з орендної плати з урахуванням індексації в розмірі 49490 грн. 78 коп., пеню в сумі 3398 грн. 53 коп. та три відсотки річних в сумі 1812 грн. 15 коп., всього 54701 грн. 46 коп.
Позовні вимоги мотивує тим, що 02 березня 2016 року між ОСОБА_1 з одного боку та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» з другого, було укладено Договір оренди землі № 31/16 (далі – Договір № 31/16), відповідно до якого орендар прийняв в строкове користування земельну ділянку площею 3,3074 га, кадастровий номер 5920380400:01:001:0088, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Відповідно до пункту 9 Договору № 31/16 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5351,12 грн, із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Відповідно до пункту 10 Договору № 31/16 обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Відповідно до пункту 11 Договору № 31/16 орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. Відповідно до пункту 14 Договору № 31/16 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% облікової ставки НБУ. Виходячи з умов Договору № 31/16, орендар мав проводити індексацію орендної плати. Оскільки індексація не проводилася, представник позивача наводить її розрахунок.
Крім того, 27 липня 2016 року між ОСОБА_1 з одного боку та ПрАТ «Райз-Максимко» з другого, було укладено Договір оренди землі № 248/16 (далі – Договір № 248/16), відповідно до якого орендар прийняв в строкове користування земельну ділянку площею 3,3856 га, кадастровий номер 5920380400:01:001:0090, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Відповідно до пункту 9 Договору № 248/16 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5351,12 грн, із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Відповідно до пункту 10 Договору № 248/16 обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Відповідно до пункту 11 Договору № 248/16 орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня. Відповідно до пункту 14 Договору № 248/16 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожний місяць прострочення. Виходячи з умов Договору № 248/16, орендар мав проводити індексацію орендної плати. Оскільки індексація не проводилася, представник позивача наводить її розрахунок.
Крім того, 06 липня 2018 року між ОСОБА_1 з одного боку та ТОВ «Райз Північ» з другого, було укладено Договір оренди землі № 443/19 (далі – Договір № 443/19), відповідно до якого орендар прийняв в строкове користування земельну ділянку площею 0,5232 га, кадастровий номер 5920380400:01:001:0089, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Відповідно до пункту 9 Договору № 443/19 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 429,20 грн, із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Відповідно до пункту 10 Договору № 443/19 обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Відповідно до пункту 11 Договору № 443/19 орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. Відповідно до пункту 14 Договору № 443/19 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% облікової ставки НБУ. Виходячи з умов Договору № 443/19, орендар мав проводити індексацію орендної плати. Оскільки індексація не проводилася, представник позивача наводить її розрахунок.
Крім того, 16 липня 2018 року між ОСОБА_1 з одного боку та ТОВ «Райз Північ» з другого, було укладено Договір оренди землі № 444/19 (далі – Договір № 444/19), відповідно до якого орендар прийняв в строкове користування земельну ділянку площею 0,5231 га, кадастровий номер 5920380400:01:001:0091, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області Відповідно до пункту 9 Договору № 444/19 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 429,20 грн, із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Відповідно до пункту 10 Договору № 444/19 обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Відповідно до пункту 11 Договору № 444/19 орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. Відповідно до пункту 14 Договору № 444/19 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% облікової ставки НБУ. Виходячи з умов Договору № 444/19, орендар мав проводити індексацію орендної плати. Оскільки індексація не проводилася, представник позивача наводить її розрахунок.
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження в справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
01.08.2026 від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» Фесенка О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що твердження та розрахунки позивача щодо індексації орендної плати не ґрунтуються на умовах договору оренди землі, наведені за текстом позову розрахунки щодо заборгованості з орендної плати, її індексації є арифметично неправильними, оскільки зроблені на підставі хибних вихідних даних щодо розміру орендної плати та періодів і сум нарахування. Крім того, зазначає, що представник позивача неправильно визначив базовий місяць обрахунку індексації. Щодо вимог про розірвання договорів оренди землі вказує на та, що 10.12.2024 р. оприлюднено текст постанови Великої Палати Верховного суду від 20.11.2024 р. № 918/391/23., якому міститься висновок про те, що у разі систематичної повної несплати орендної плати застосуванню підлягає пункт «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України як спеціальна норма права, яка передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі. В даному випадку для розірвання договору достатнім для суду буде встановити факт систематичної несплати орендної плати (2 і більше разів). Якщо орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, то застосуванню підлягає частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що договір може бути розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, укладаючи такий договір. Оскільки на практиці така систематична несплата може бути повною або частковою (недоплата), то цілком очевидно, що законодавець врегулював відносини оренди землі з огляду на те, що специфічні підстави припинення права оренди землі, зокрема за систематичну повну несплату орендної плати за землю, визначені відповідними нормами ЗК України, а нормами ЦК України надається можливість додаткової оцінки саме часткової несплати (недоплати) орендної плати за землю та її кваліфікації як істотного порушення договору в контексті з`ясування наявності підстав для його розірвання. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати. Виходячи із обставин справи, вбачається, що Позивач тлумачить умови п. 10 Договору інакше ніж Відповідач, і, фактично, спір стосується проведення розрахунку індексації орендної плати, яка передбачена договором оренди земельної ділянки та стягнення недоплачених сум. У разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін (п. 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі №918/391/23). Несплата орендної плати є частковою та зумовлена, зокрема, виникненням спору між сторонами з приводу порядку нарахування та розміру орендних платежів, однак наведений спір за висновками Верховного Суду, викладеними в попередніх абзацах, не є підставою для застосування такої санкції як розірвання договору оренди землі.Розмір витрат на правничу допомогу позивача вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям розумності.
01.08.2026 від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» Фесенка О.М. надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених представником позивача.
25.08.2025 до суду від представника позивача Сумцова Є.С. надійшла заява про зменшення позовних вимог, подана 23.08.2025, згідно з якою зменшує позовні вимоги та просить стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати з урахуванням індексації в розмірі 34463 грн 58 коп., пеню в сумі 2699 грн 46 коп. та три відсотки річних в сумі 1536 грн 12 коп., а всього 38 699 грн 16 коп. з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті. Крім того, у зазначеній заяві просив призначити у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручити судовим експертам Сумського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України.
27.03.2026 від представника позивача Сумцова Є.С. надійшло клопотання, згідно з яким просить прийняти відмову сторони позивача від раніше заявленого клопотання про призначення судово-економічної експертизи та продовжити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами без проведення судово-економічної експертизи.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2026 року закрито пігодотвче провадження в справі та призначено судове засідання.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, викладені в заяві про зменшення позовних вимог, просить їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Судом встановлено, що 02.03.2016 р. між ОСОБА_1 , який є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3074 га, кадастровий номер 5920380400:01:001:0088, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області), право власності на яку підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.12.2014 р., та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі № 31/16 (зареєстрований як № 61/16) строком на 10 років. 25.04.2016 р. договір № 31/16 (61/16) був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 14312433, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.04.2016.
Відповідно до п. 5 Договору № 31/16 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 76444,61 грн.
Пунктами 9, 10, 11 Договору № 31/16 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5351,12 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та за окремим додатковим погодженням сторін може вноситися у формі: натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.
24.05.2017 р. між ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про внесення змін і доповнень до договору оренди землі № 31/16 від 02.03.2016 р., відповідно до якого розмір орендної плати змінено з 7% на 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
16.07.2018 р. між ОСОБА_1 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (Орендар) та ТОВ «Райз Північ» (Новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі № 31/16, відповідно до якої Орендар передає, а Новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни /доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 76444,61 грн., з 2017 року орендна плата складає 7644,46 грн., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
20.12.2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз Північ» укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі № 31/16, відповідно до якої сторони домовилися внести зміни /доповнення в договір оренди, зокрема, визначили, що утермін з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із вирахування податку з доходів (орендної плати) орендодавцю згідно Податкового Кодексу України».
27.07.2016 р. між ОСОБА_1 , який є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3856 га, кадастровий номер 5920380400:01:001:0090, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області), право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 726128, та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі № 248/16 строком на 10 років. 27.07.2016 р. договір № 248/16 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 15659943, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.07.2016.
Відповідно до п. 5 Договору № 248/16 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 76444,61 грн.
Пунктами 9, 10, 11 Договору № 248/16 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5351,12 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та за окремим додатковим погодженням сторін може вноситися у формі: натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня.
24.05.2017 р. між ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про внесення змін і доповнень до договору оренди землі № 248/16 від 27.07.2016 р., відповідно до якого розмір орендної плати змінено з 7% на 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 30).
16.07.2018 р. між ОСОБА_1 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (Орендар) та ТОВ «Райз Північ» (Новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі № 248/16, відповідно до якої Орендар передає, а Новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни /доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 76444,61 грн., з 2017 року орендна плата складає 7644,46 грн., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
20.12.2018 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз Північ» укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі № 248/16, відповідно до якої сторони домовилися внести зміни /доповнення в договір оренди, зокрема, визначили, що утермін з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із вирахування податку з доходів (орендної плати) орендодавцю згідно Податкового Кодексу України».
16.07.2018 р. між ОСОБА_1 , який є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5231 га, кадастровий номер 5920380400:01:001:0091, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області), право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 726128, та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі № 444/19 строком на 10 років. 18.12.2019 р. договір № 444/19 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 34779480, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.12.2019.
Відповідно до п. 5 Договору № 444/19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4291,97 грн.
Пунктами 9, 10, 11 Договору № 444/19 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 429,20 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та за окремим додатковим погодженням сторін може вноситися у формі: натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.
16.07.2018 р. між ОСОБА_1 , який є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5232 га, кадастровий номер 5920380400:001:0089, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області), право власності на яку підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.12.2014 р., та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі № 443/19 строком на 10 років. 18.12.2019 р. договір № 443/19 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 34778379, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.12.2019.
Відповідно до п. 5 Договору № 443/19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4291,97 грн.
Пунктами 9, 10, 11 Договору № 443/19 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 429,20 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та за окремим додатковим погодженням сторін може вноситися у формі: натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.
Судом досліджено довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу стососовно доходів, отриманих ОСОБА_1 , а також надану платіжну інструкцію від 10.04.2025 №2071820898, з яких вбачається, що ТОВ "РАЙЗ ПІВНІЧ" хоча і сплачувало ОСОБА_1 орендну плату за 2023-2024 роки за вищевказаними договорам оренди землі, але не сплачувало індексацію, яка передбачена договорами і є складовою орендної плати.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст. 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).
Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.
За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Аналіз ч. 3 ст. 762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.
Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України).
Отже, за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21Закону України «Про оренду землі» (індексується лише орендна плата).
За загальним правилом, індексація орендної плати здійснюється шляхом корегування суми орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць.
При цьому, базовим місяцем вважатиметься місяць, у якому востаннє змінювалася (чи підлягала перегляду) орендна плата, тобто місяць, з якого почала діяти нова нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23.
Зі змісту укладених між сторонами договорів оренди землі № 31/16 від 02.03.2016, № 248/16 від 27.07.2016, № 443/19 від 16.07.2018, № 444/19 від 16.07.2018, а також додаткових угод до цих договорів слідує, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. При цьому розмір орендної плати за договорами оренди землі № 31/16 від 02.03.2016, № 248/16 від 27.07.2016 востаннє змінювався в грудні 2018 року. Таким чином, суд приймає доводи представника відповідача про те, що представником позивача неправильно обрано базовий місяць для розрахунку індексації. Базовим місяцем для розрахунку індексації за договорами оренди землі № 31/16 від 02.03.2016, № 248/16 від 27.07.2016 є грудень 2018 року, індексації підлягають платежі, починаючи з січня 2019 року. Базовим місяцем для розрахунку індексації за договорами оренди землі № 443/19 від 16.07.2018, № 444/19 від 16.07.2018 є липень 2018 року, індексації підлягають платежі, починаючи з серпня 2018 року.
Так, сума орендної плати з урахуванням індексації розраховується за формулою: [Сума орендної плати з урахуванням індексації] = [Орендна плата] х [Сукупний індекс інфляції] / 100%, де: [Орендна плата] сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.
Відповідні індекси споживчих цін розраховуються Державним комітетом статистики України (раніше - Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр». Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі статтями 19, 21 і 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними.
Суд погоджується з розрахунком орендної плати з урахуванням індексації, наведеним позивачем у заяві про зменшення позовних вимог, оскільки він відповідає розрахунку, наведеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань за укладеними договорами оренди землі, оскільки виплата орендної плати за 2023-2024 роки за зазначеними договорами позивачу проведена не в повному обсязі. Загальний розмір недоплаченої орендної плати з урахуванням індексації становить 31402,28 грн, що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
Відсутність у договорі оренди землі узгодженого сторонами порядку обрахування орендної плати з урахуванням індексу інфляції не звільняє відповідача, як зобов`язану сторону договору, від виконання взятих на себе зобов`язань за цими договорами.
Враховуючи викладене, суд наводить розрахунок орендної плати з урахуванням індексації:
1)за договором № 31/16 від 02.03.2016:
За 2023 рік: 7644,46 грн х 1,82655 (індекс інфляції з січня 2019 року по березень 2025 року) = 13962,99 грн.
За 2024 рік: 7644,46 грн х 1,85395 (індекс інфляції з січня 2019 року по квітень 2025 року) = 14172,45 грн.
2)за договором № 248/16 від 27.07.2016:
За 2023 рік: 7644,46 грн х 1,82655 (індекс інфляції з січня 2019 року по березень 2025 року) = 13962,99 грн.
За 2024 рік: 7644,46 грн х 1,85395 (індекс інфляції з січня 2019 року по квітень 2025 року) = 14172,45 грн.
3)за договором № 443/19 від 16.07.2018:
За 2023 рік: 429,20 грн х 1,93475 (індекс інфляції з серпня 2018 року по березень 2025 року) = 830,39 грн.
За 2024 рік: 429,20 грн х 1,96377 (індекс інфляції з серпня 2018 року по квітень 2025 року) = 842,85 грн.
4)за договором № 444/19 від 16.07.2018:
За 2023 рік: 429,20 грн х 1,93475 (індекс інфляції з серпня 2018 року по березень 2025 року) = 830,39 грн.
За 2024 рік: 429,20 грн х 1,96377 (індекс інфляції з серпня 2018 року по квітень 2025 року) = 842,85 грн.
При цьому відповідачем було частково сплачено орендну плату позивачу з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів, зокрема: 20.03.2025 у розмірі 14298,48 грн (без вирахування податків та інших обов`язкових платежів 18569,45 грн); 10.04.2025 у розмірі 15027,66 грн без вирахування податків та інших обов`язкових платежів 19516,44 грн). 
Таким чином, загальний розмір недоплаченої орендної плати з урахуванням індексації, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з вирахуванням податків та інгих обов`язкових платежів складає 21531,47 грн (загальна сума орендної плати, яку відповідач мав сплатити – загальна сума орендної плати, яку відповідач сплатив без вирахування податків та інших обов`язкових платежів).
Надаючи оцінку доводам сторін про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 процентів річних, суд зазначає наступне.
З приводу позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 процентів річних, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 22 вересня 2020 року (справа № 918/631/19), приписи статті 625 ЦК поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Цією ж постановою детально визначено порядок розрахунку інфляційних втрат на підставі відповідних індексів інфляції. Дану позицію суд вважає необхідним застосувати й у вказаних правовідносинах.
Суд проводить розрахунок пені та 3 % річних за формулами:
Пеня = С (сума заборгованості за період) х П (розмір пені, передбачений договором) х Д (кількість днів в періоді);
Розмір 3 % річних = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення; інфляційні втрати = С (сума заборгованості за період) х сукупний індекс інфляції за період - С (сума заборгованості за період).
Розмір інфляційних втрат обраховується за формулою: [Сума боргу] х [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.
Розрахунок пені:
Позивавчем заявлено вимогу про стягнення пені за договором оренди землі № 248/16. 
Відповідно до пункту 14 Договору № 248/16 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожний місяць прострочення.
Суд частково погоджується з розрахунком, викладеним представником позивача в заяві про зменшення позовних вимог, в частині застосування формули та періоду нарахування пені. Разом з тим, не може погодитися із сумою недоплаченої орендної плати як вихідної величини для розрахунку пені (розрахунок такої суми надається вище).
Таким чином, за період з 02.12.2023 по 01.12.2024 пеня становить: 1675,56 грн (13962,99 грн х 1% / 100% х 12 місяців. За період з 02.12.2024 по 20.03.2025: 844,06 грн =(13962,99 грн + 14172,45 грн) х 1% / 100% х 3 місяці.
Загальний розмір пені за 2023-2024 роки становить 2519,62 грн. 
Розрахунок 3 % річних:
Суд погоджується із застосованими представником позивача формулами та періодом розрахунку 3 відсотків річних, викладеними в заяві про зменшення позовних вимог стосовно договорів № 248/16 від 27.07.2016 та № 31/16 від 02.03.2016 та в позовній заяві стосовно договорів № 443/19 від 16.07.2018, № 444/19 від 16.07.2018. Разом з тим, не може погодитися із сумою недоплаченої орендної плати як вихідної величини для розрахунку 3 % річних (розрахунок такої суми надається вище).
Так, розмір 3% річних за договором № 31/16 від 02.03.2016 за період із 01 січня 2024 року по 10 квітня 2025 року складає: 634,16 грн: 
1) період розрахунку: 01.01.2024 - 31.12.2024; кількість днів: 366; сума боргу: 13962,99 грн; Процентна ставка: 3,000%; проценти: 420,04 грн;
2) період розрахунку: 01.01.2025 - 20.03.2025; кількість днів: 79; сума боргу: 28135,44 грн; процентна ставка: 3,000%; проценти: 182,69 грн;
3) період розрахунку: 21.03.2025 – 10.04.2025; кількість днів: 21; сума боргу (враховується виплата відповідачем орендної плати без вирахування податків та інших обов`язкових платежів): 18207,57 грн; процентна ставка: 3,000%; проценти: 31,43 грн.
Розмір 3% річних за договором № 248/16 від 27.07.2016 за період із 02 грудня 2023 року по 10 квітня 2025 року складає: 709,83 грн.
1) період розрахунку: 02.12.2023 - 31.12.2023; кількість днів: 30; сума боргу: 14172,45 грн; процентна ставка : 3,000%; проценти: 34,95 грн;
2) період розрахунку: 01.01.2024 - 01.12.2024; кількість днів: 336; сума боргу: 14172,45 грн; Процентна ставка : 3,000%; проценти: 391,39 грн;
3) період розрахунку: 02.12.2024 – 20.03.2025; кількість днів: 109; сума боргу: 28135,44 грн; Процентна ставка : 3,000%; проценти: 252,06 грн;
4) період розрахунку: 21.03.2025 – 10.04.2025; кількість днів: 21; сума боргу (враховується виплата відповідачем орендної плати без вирахування податків та інших обов`язкових платежів): 18207,57 грн; процентна ставка : 3,000%; проценти: 31,43 грн.
Розмір 3% річних за договором № 443/19 від 16.07.2018 за період із 01 січня 2024 року по 20 червня 2025 року складає 44,19 грн:
1) період розрахунку: 01.01.2024 - 31.12.2024; кількість днів: 366; сума боргу: 830,39 грн; Процентна ставка: 3,000%; Проценти: 24,98 грн;
2) період розрахунку: 01.01.2025 – 20.03.2025; кількість днів: 79; сума боргу: 1673,24 грн Процентна ставка: 3,000%; Проценти: 10,86 грн.
3) період розрахунку: 21.03.2025 – 20.06.2025; кількість днів: 91; сума боргу (враховується виплата відповідачем орендної плати без вирахування податків та інших обов`язкових платежів): 1115,84 грн; процентна ставка: 3,000%; проценти: 8,35 грн.
Розмір 3% річних за договором № 444/19 від 16.07.2018 за період із 01 січня 2024 року по 20 червня 2025 року складає 44,19 грн:
1) період розрахунку: 01.01.2024 - 31.12.2024; кількість днів: 366; сума боргу: 830,39 грн; Процентна ставка: 3,000%; Проценти: 24,98 грн;
2) період розрахунку: 01.01.2025 – 20.03.2025; кількість днів: 79; сума боргу: 1673,24 грн Процентна ставка: 3,000%; Проценти: 10,86 грн.
3) період розрахунку: 21.03.2025 – 20.06.2025; кількість днів: 91; сума боргу (враховується виплата відповідачем орендної плати без вирахування податків та інших обов`язкових платежів): 1115,84 грн; процентна ставка: 3,000%; проценти: 8,35 грн.
Таким чином, загальний розмір 3 % річних за 2023-2024 роки становить 1432,37 грн.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по виплаті орендної плати з урахуванням індексації за договорами оренди землі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість з виплати орендної плати у розмірі 21531,47 грн, обрахована без вирахування податків та інших обов`язкових платежів; пеня в розмірі 2519,62 грн та 3% річних у розмірі 1432,37 грн.
Надаючи оцінку доводам сторін щодо вирішення питання про розірвання договорів оренди землі № 31/16 від 02.03.2016, № 248/16 від 27.07.2016, № 443/19 від 16.07.2018, №444/19 від 16.07.2018, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання договорів оренди з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору.
Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.
Головна ідея, на якій ґрунтується правило частини другої статті 651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку.
Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору.
Ураховувати істотність порушення важливо, оскільки протилежне тлумачення норм права може призвести до того, що управнена сторона договору, яка має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке становище є неприпустимим, оскільки може порушити стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності між тяжкістю порушення договірних умов і відповідальністю, яка застосовується за таке порушення. Незастосування критерію істотності порушення позбавляє зобов`язану сторону договору можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує управнену сторону відмовлятися від договору (розривати його) за найменшого порушення.
Одним із факторів, що може братися до уваги під час оцінки істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання, є те, наскільки зобов`язана сторона, яка порушила договір, реально заінтересована у збереженні договору, а також те, чи не спричинить розірвання договору для неї значної шкоди.
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).
У постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України - у разі істотності порушення договору іншою стороною.
У цій же постанові зазначено, що якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.
Отже, законодавство в питанні розірвання договору дбає не лише про інтереси управненої сторони, а й про інтереси зобов`язаної сторони, оскільки розірвання договору може завдати значних збитків стороні, яка допустила незначне порушення, тобто законодавець прагне досягти справедливого балансу між інтересами сторін договору.
Також суд звертає увагу на те, що строк дії договору оренди землі № 31/16 від 02.03.2016 уже сплив. Закінчення строку дії договору, щодо якого заявлено позов про його розірвання, є самостійною та достатньою підставою для відмови в такому позові. (наведений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду в справі № 925/1565/24 від 11.09.2025). Разом з цим, суд виходить з того, що строк дії договору не може бути менший за строк виконання зобов`язання, адже на сторін розповсюджуються права і обов`язки, визначені таким договором. Водночас розірвання договору є підставою для припинення невиконаних або не припинених зобов`язань за договором. Разом з тим, вирішуючи питання про доцільність/правомірність розірвання договору після закінчення строку його дії, судом має бути враховано не лише формальна сторона припинення матеріального права (закінчення строку дії договору, визначеного договором), а й суть неприпинених зобов`язальних правовідносин, що надалі продовжують існувати між сторонами, адже такі безпосередньо впливають на можливість у майбутньому припинити зобов`язання шляхом його виконання.
У даній справі позивач за спірний період мав законні очікування на отримання від відповідача орендної плати, більшу частину з якої відповідач сплатив. Несплаченою залишилася лише частина індексації орендної плати що становить незначний відсоток від усієї суми зобов`язання.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що позивач значною мірою був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору.  Таким чином, зважаючи на те, що часткова несплата відповідачем орендної плати не призвела до істотного порушення умов укладених між сторонами договорів, суд не вбачає підстав для розірвання договорів оренди землі № 31/16 (також у зв`язку з тим, що строк його дії вже закінчено), № 248/16, № 443/19, № 444/19, та вважає, що стягнення з відповідача заборгованості із орендної плати буде ефективним та пропорційним способом захисту порушеного права позивача. 
З огляду на викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та зважаючи на задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень Глави 8 ЦПК України.
Так, згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення
За приписами ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
В ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, а має оцінювати судові витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також, чи були вони розумними.
Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови,що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного Цивільного суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивачем були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На переконання суду, витрати в сумі 15000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
При цьому суд враховує і співвідношення розміру судових витрат до ціни позову.
Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати осіб утримуватися від вчинення неправомірних дій, які призводять до подання відповідних позовів про захист та відновлення порушених прав.
Таким чином, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
На переконання суду зазначений розмір відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу буде відповідати критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.
Крім того, позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 4844,80 грн (а.с. 14).
Зважаючи на часткове (65,85%) задоволення позовних вимог відповідач має відшкодувати на користь позивача 7799,81 грн ((7000,00 грн (витрати на правничу допомогу) + 4844,80 грн (судовий збір)) х 65,85 %).
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 15, 56, 77-82, 133, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ», третя особа: Приватне акціонерне товариство «РАЙЗ-МАКСИМКО», про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням індексації, пені, та трьох відсотків річних – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 : заборгованість з виплати орендної плати у розмірі 21531,47 (двадцять одна тисяча п`ятсот тридцять одна гривня 47 копійок), обраховану без вирахування податків та інших обов`язкових платежів; пеню в розмірі 2519,61 грн (дві тисячі п`ятсот дев`ятнадцять гривень 61 копійка), 3% річних у розмірі 1432,37 грн (одна тисяча чотириста тридцять дві гривні 37 копійок).
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договорів оренди землі № 31/16 від 02.03.2016, № 248/16 від 27.07.2016, № 443/19 від 16.07.2018, № 444/19 від 16.07.2018.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат 7799,81 грн (сім тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень 81 копійка).
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ», адреса: Сумська область, Сумський район, с. Степанівка, вул. Заводська, 4, код ЄРДПОУ 34264631.

Суддя        А.І.Савєльєва