Дата документу 17.06.2026	Справа № 554/18788/25	
 	Провадження № 2/554/237/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року м.Полтава
Шевченківській районний суд міста Полтави в складі:
Головуючого судді- Материнко М.О.,
за участю секретаря судових засідань - Шляхової Є.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження позовну заяву адвоката Коваленко Вікторії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк», треті особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м.Полтави звернувся ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Коваленко В.В. із позовною заявою, в якій просить виконавчий напис №14985 від 22.12.2017р., виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем визнати таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позову, зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Довідкою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. повідомлено, що станом на 27.01.2025 року в спадковій справі № 70/2024 наявна заява про прийняття спадщини від сина померлого – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та останній є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .
Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 21.01.2025р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться як боржник на підставі документа, що видав приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. та даний документ перебуває на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
01.09.2022р. постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) Тригубенко І.Ю. виконавчий напис № 14985 від 22.12.2017р. повернуто стягувачу , а саме ПАТ КБ «Приватбанк» оскільки згідно п.102 розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» встановлена заборона на виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану , у зв`язку з чим виконавче провадження підлягає завершенню.
Залишок боргу на час завершення ВП становив 188096, 09 грн., залишок виконавчого збору 14604, 79 грн.
При зверненні з адвокатським запитом до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., державного нотаріального архіву Чернігівської області, до АТ КБ «Приватбанк» витребувати виконавчий напис та документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис не надалося можливим, а відтак позивач звернувся з клопотанням до суду про витребування спірних документів з АТ КБ «Приватбанк».

Позивач вважає, що виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 14985 від 22.12.2017року вчинено за відсутності нормативно-правового акту, який би давав права нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Зміни до зазначеного переліку документів, що уможливлювали б стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, були внесені Постановою КМ України від 26.11.2014 № 662, коли перелік було доповнено розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно із яким за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів по кредитних договорах в частині.
01.11.2017 року Вищим адміністративним судом України вищезазначену постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було залишено без змін.
Таким чином з 22 лютого 2017 року відсутні правові підстави для вчинення виконавчих написах на кредитних договорах, що не є нотаріальними.
Вказує на те, що станом на 22.12.2017р року чинна редакція Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року не дозволяла вчинення виконавчих написів на кредитних договорах.
Затаких обставин,позивач, вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням приписів чинного законодавства, а відтак просить судухвалитирішення,якимвизнати виконавчий напис №14985 від 22.12.2017р., виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем визнати таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави відкрито провадження у справі та у відповідності до ст. 274 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак йогопредставник адвокат Коваленко В.В. надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» надав суду клопотання у якому просив відмовити у задоволенні позову за викладеними в такому мотивами.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїв судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.
За правилами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповіднодоч.1ст.81ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5.даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, ач.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зч.7ст.81ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи(ч.1ст.76ЦПКУкраїни).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Довідкою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. від 27.01.2025р. повідомлено, що 30.11.2024р. заведена спадкова справа 70/2024 ( номер в спадковому реєстрі 73377261) на майно померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Цією ж довідкою приватним нотаріусом повідомлено, що в спадковій справі наявна заява про прийняття спадщини від сина померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від інших спадкоємців надійшли зави про відмову від прийняття спадщини.
За Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 21.05.2025р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відображається боржником у виконавчому провадженні № 55883289 на підставі документу, що видав приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А.
Постановою головного державного виконавця від 15.03.2018р. Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Філонюк О.П. відкрито виконавче провадження № 55883289 з виконання виконавчого напису № 14985 виданого 22.12.2017р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. Сума боргу 209 106, 57 грн.
01.09.2022р. постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) Тригубенко І.Ю. виконавчий напис № 14985 від 22.12.2017р. повернуто стягувачу , а саме ПАТ КБ «Приватбанк» згідно п.102 розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» встановлена заборона на виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану , у зв`язку з чим виконавче провадження підлягає завершенню.
Залишок боргу на час завершення ВП становив 188096, 09 грн., залишок виконавчого збору 14604, 79 грн.
08.04.2026р. ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави клопотання позивача про витребування доказів задоволено.
Витребувано з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ЄРДПОУ 14360570, юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського,1-Д, виконавчий напис № 14985 від 22.12.2017р. та документи, які стали підставою для його складання.
З наданого виконавчого напису убачається, що 22.12.2017р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №PLKPAN 36442759 від 11 червня 2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 26.07.2017, грошових коштів у сумі 8022, 70 доларів США ( вісім тисяч двадцять два долари США 70 центів), що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2017 складає 207 306 грн. 57 коп. ( двісті сім тисяч триста шість грн. 57 коп.), з урахуванням:
-заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 386, 87 доларів США;
-заборгованості за відсотками у розмірі 579,68 доларів США;
-заборгованості з комісії у розмірі 157,59 доларів США;
-заборгованості з пені у розмірі 3 507,32 доларів США;
-заборгованості по штрафам ( фіксована частина) у розмірі 9,67 доларів США;
-заборгованості по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 381,57 доларів США, стягнення здійснюється за період з 11 червня 2008 року по 26 липня 2017 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить до наступного.
Згідно з п. 4ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1ст. 2 ЦПК України).
Порядок вчинення виконавчих написів визначається положеннями Закону України «Про нотаріат» (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5; постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»
За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат»(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже,відповіднеправостягувача,зазахистомякоговінзвернувсядонотаріуса,повинноіснувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 рокуусправі№6- 887цс17, у постанові Верховного Суду від18червня2018 року у справі №199/183/17, у постанові від 04 липня 2018рокуусправі№757/29988/17, у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4ст. 254 КАС України(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.
Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Таким чином, вчиняючи 22.12. 2017 року виконавчий напис № 14985, приватний нотаріус Завалієв А.А. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.
Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 14985 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей87,88 Закону України «Про нотаріат`та Переліку документів.
Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом22грудня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.Укладений між банком та позивачем кредитний договір , який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, аналогічна правова позиція викладена у п.95 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17.
Таким чином,право позивача у даному випадку порушене і воно підлягає судовому захисту у спосіб,визначений позивачем, який відповідає закону.
Виходячи з правової природи виконавчого напису, який є виконавчим документом, суд відповідно до заявлених позовних вимог,з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за можливе застосувати такий спосіб захисту прав позивача,як визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 21.01.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «ХіроБалані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та МесропМовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.
Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.81ЦПК України-кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається,якнапідставу своїх вимогі заперечень, виходячизпринципупроцесуальногорівноправ`ясторін,тавраховуючи обов`язок кожної сторони довести тіобставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності тасправедливості, оцінюючиналежність, допустимість, достовірністьтадостатність кожного доказу окремо, атакож достатністьі взаємний зв`язоквїхсукупностізасвоїм внутрішнім переконанням,щоґрунтуєтьсяна всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи правовупозиціювикладенуу постанові ВеликоїПалатиВерховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
На підставіст.ст.3,15,16ЦК України,ст.ст.87,88Закону України«Про нотаріат»,постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999року №1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, суд,--

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 подану в особі представника позивача адвоката Коваленко Вікторією Вікторівною до Акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк», треті особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити .
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14985 від 22.12.2017р., вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Відповідач:Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, адреса: 01001, м.Київ, вул.Володимирська,19.
Третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: м. Полтава, провул. Стешенка,6, код ЄДРПОУ 34963066

Суддя М.О. Материнко