Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.05.2026  	Справа №607/692/26 Провадження №2-а/607/117/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді     Дуди О.О.
за участю секретаря судового засідання    Малицької І. В.
представника позивача Черніцького І. Р.
представника відповідача    Лобач М. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Черніцький Іван Романович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Черніцький І. Р. звернувся до суду із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6370785 від 18.12.2025 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 18.12.2025 р. о 22 год.04 хв. поліцейський УПП в Тернопільській області ДПП виніс постанову серії ЕНА № 6370785 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Оскаржувана постанова була винесена з порушенням вимог закону, без забезпечення права на захист, без жодного роз`яснення ст.ст. 268, 289 КУПАП та надання доказів вчинення інкримінованого правопорушення. Постанова мотивована тим, що позивач 18.12.2025 р. об 21 год. 39 хв. в м. Тернополі по вул. Є. Коновальця, керував (невстановленим) Т3, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1а ПР України, за що передбачена відповідальність за 4.2 ст.122 КУПАП. Проте наведені обставини, які відображені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, є надуманими та не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами, оскільки 18.12.2025 р. об 21 год. 39 хв. позивач не порушував жодних вимог ПДР України за вказаною у постанові адресою та за вказаних у ній обставин. Строк на оскарження даної постанови було пропущено з поважних причин, оскільки позивач з 26.12.2025 року по 08.01.2025 рік перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копією виписки з медичної карти. Через що, просить суд поновити строк на оскарження вищезазначеної постанови, який було пропущено з поважних причин, що не залежали від нього. Слід також зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 8, стаття 21, частина перша статті 24 Конституції України). Будь яких належних та допустимих доказів про вчинення ним даного правопорушення працівники поліції не представили. Таким чином, вважає, що будь-яких належних та допустимих доказів, які6 підтверджували викладені у постанові про адміністративне правопорушення обставини, щодо вчинення ним правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП матеріали справи не містять. Жодного розгляду справи з наданням йому будь-яких доказів, що б підтверджували факт вчинення ним правопорушення йому представлено не було. Виходячи з положень закону у постанові по справі про адміністративне правопорушення повинні бути наведені обставини об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, зокрема, і місце вчинення вказаного правопорушення та докази, якими обґрунтовується його вчинення за належним чином встановленої об`єктивної сторони. Працівником поліції не були враховані вище вказані обставини та допущено наступні порушення: відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясовувати: чи вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В свою чергу, жодних доказів які б свідчили, про факт вчинення позивачем вказаного правопорушення не існує. Таким чином, відповідач виніс постанову всупереч ст.280 та ст.251, ч.6 ст.258 КУпАП без належного доказу, що підтверджував би факт вчинення адмінправопорушення. В результаті чого, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає до скасування. Окремо звертає увагу суду на те, що у відповідності до вимог ст.256КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Проте, з викладеної у постанові про адміністративне правопорушення так званої фабули вчиненого мною правопорушення, взагалі не вказано місце вчинення мною правопорушення, та яким Т.3. керувала особа, що свідчить про неконкретність так званого обвинувачення і безумовно вказує на порушення його права на захист, оскільки у випадку вручення йому даної постанови, він б не знав від чого йому захищатись. Вищезазначені обставини вказують на відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, та вказують на те що працівник поліції діяв необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, не добросовісно, не розсудливо, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи. За таких умов у його діях немає складу правопорушення, у якому його визнано винним зазначеною постановою. Зазначені вище обставини, зважаючи на презумпцію невинуватості, згідно КУпАП, вказують на відсутність складу адміністративного правопорушення, притягнення позивача до адмінвідповідальності. Просить поновити строк на оскарження постанови серії ЕНА №6370785 від 18.12.2025 р. Скасувати постанову серії ЕНА №6370785 від 18.12.2025 р. по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження в адміністративній справі закрити.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
28 січня 2026 року представник позивача Черніцький І. Р. подав до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
09 квітня 2026 року представник відповідача подала відзив на позов. Вказала, що відповідач позов не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6370785 від 18 грудня 2025 року, позивач 18 грудня 2025 року о 21 год. 39 хв. в м. Тернополі по вул. Коновальця, 3, керував TЗСITROEN JUMPY н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 (а) ПДР України, порушення водіями ТЗ використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно ст. 278, 279, 280 КУпАП позивачу повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після чого поліцейськими, позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУПАП, положення статей 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287, 289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. Інспектором при розгляді справи та винесені оскаржуваної постанови дотримано вимог ст.245, 279, 280, 285 КУпАП. Проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Постанова винесена на місці у присутності позивача з дотриманням норм ст. 283, 251, 252 КУпАП. Пунктом 19.1 «а» ПІДР України передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. Згідно п.1.10 ПДР України недостатня видимість - це видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо; а темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Також, представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріали з нагрудної камери працівника поліції.
Представник позивача – адвокат Черніцький І. Р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, скасувати постанову, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Представник відповідача у судовому засіданні відзив підтримала у повному обсязі та просила у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6370785 від 18.12.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.12.2025 о 21:39 в м. Тернопіль по вул. Є. Коновальця, 3, водій керував ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п.19.1.(а) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.
Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Черніцький І. Р. звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно з п. 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Як встановлено судом під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ним вимог п.19.1.(а) ПДР, що виразилось у порушенні використання освітлювальних приладів в темну пору доби.
За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 ( далі - ПДР).
Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Тому доводи відповідача про порушення позивачем підпункту «а» пункту 19.1 ПДР у цій справі є підставним, оскільки він передбачає відповідальність за порушення використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
При цьому слід зазначити про те, що у відповідності до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №660/575/16-а від 31.01.2018.
За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.
Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Пункт 19.1.(а) Правил дорожнього руху України, передбачає, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.
Водій транспортного засобу СITROEN JUMPY н.з. НОМЕР_1 відступив від вимог підпункту ''а'' пункту 19.1 Правил дорожнього руху, здійснивши рух транспортного засобу без ввімкнених світлових пристрої, а саме фар ближнього світла.
Підтвердженням порушень вимог ПДР та норм КУпАП є надані поліцейськими відеоматеріали фіксації порушення, згідно із якими доводи позивача, спростовуються.
Відповідно до п.1.10 ПДР України, темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.
Відповідно до п.1.10 ПДР України, недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.
Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн відповідає вимогами чинного законодавства.
Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення ПДР, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи тому позов до задоволення не підлягає.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №6370785 від 18.12.2025 року винесена відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.
Також відповідно до ч. 1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки з задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягають.
Керуючись статтями 55, 62 Конституції України, статтями 7, 9, 72-77, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Черніцький Іван Романович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6370785 від 18.12.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Головуючий суддя       Дуда О.О.