Справа № 450/2376/26 
Провадження № 2/450/2225/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.
розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 2054170 від 19.01.2022 у розмірі 15192,00 грн, а також понесені судові витрати, які включають витрати на правничу допомогу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.01.2022 між ТОВ «ФК «Верона» та  ОСОБА_1 укладено Договір № 2054170 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, яким відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн на умовах, визначених договором. Вказує, що ТОВ «ФК «Верона» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки визначені умовами кредитного договору. В свою чергу, відповідач належним чином не виконав зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Зазначає, що на підставі Договору факторингу № 1-01/12/2023 від 01.12.2023 право вимоги за договором № 2054170 від 19.01.2022 перейшло від ТОВ «ФК «Верона» до позивача ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн». Вказує, що заборгованість відповідача за договором № 2054170 від 19.01.2022 у загальному становить 15192,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7192,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, що просить стягнути на його користь з відповідача, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору 2662,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 13000,00 грн.
Ухвалою від 26.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. 
У визначений судом строк відповідач не скористався правом подачі відзиву, а тому розгляд справи проводиться на підставі наявних доказів в порядку частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання (частина 13 статті 7 ЦПК України).
У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статей 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 19.01.2022 між ТОВ «ФК «Верона» та відповідачем було укладено Договір № 2054170 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір та паспорт споживчого кредиту підписані сторонами, а позичальником зокрема одноразовим ідентифікатором G9892.
Відповідно до умов Договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 8000,00 гривень, строком на 29 днів з 19.01.2022 по 16.02.2022, фіксована процентна ставка за кредитом становить 1,9% за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12408,00 гривень. 
На підтвердження укладення Договору позивачем надано довідку ТОВ «Санрайз Фінанс» № 1903/2026-3 від 19.03.2026, де зазначено, що успішно перераховано кошти на платіжну картку № НОМЕР_1 на суму 8000,00 грн, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), дата видачі 19.01.2022.
Крім того, позивачем надано довідку про ідентифікацію ТОВ «ФК «Верона», де зазначено про акцепт оферти позичальником ОСОБА_1 та підписання договору одноразовим ідентифікатором G9892, відправленого позичальнику 19.01.2022 на номер мобільного телефону НОМЕР_3 .
Первісний кредитор свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме здійснив переказ коштів на загальну суму 8000,00 грн згідно договору № 2054170 від 19.01.2022, на платіжну картку № НОМЕР_4  ОСОБА_1 
01.12.2023 між ТОВ «ФК «Верона» та позивачем ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» укладено Договір факторингу № 1-01/12/2023. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 1-01/12/2023 від 01.12.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором № 2054170 від 19.01.2022 у сумі 15192,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7192,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В силу частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти Договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти Договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
У пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний Договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний Договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний Договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний Договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний Договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 у справі № 234/7723/20.
Судом встановлено, що 19.01.2022 між ТОВ «ФК «Верона» та ОСОБА_1 укладено Договір № 2054170 у формі електронного документу, що був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором G9892.
Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг».
Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна Договір № 2054170 з ним не був би укладений.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за Договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Верона» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку № НОМЕР_4 у розмірі 8000,00 грн згідно договору № 2054170 від 19.01.2022, що підтверджується довідкою «Санрайз Фінанс», вихідний № 1903/2026-3 від 19.03.2026 та довідкою про ідентифікацію ТОВ «ФК «Верона». 
Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов договору.
Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як правонаступник первісного кредитора, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15192,00 грн, що складається з: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7192,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.
Однак, суд не може в повній мірі погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.
Позивачем не подано до суду розрахунку заборгованості, за яким можна прослідкувати за всіма нарахуваннями заборгованості, які здійснювались первісним кредитором за Договором 2054170 від 19.01.2022, а тому суд перерахує заборгованість відповідача самостійно, врахувавши істотні умови договору, що включають суму кредиту, строк кредитування та розмір процентів за кожен день користування кредитом.
Так, відповідно до умов Договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 8000,00 гривень, строком на 29 днів з 19.01.2022 по 16.02.2022, фіксована процентна ставка за кредитом становить 1,9% за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12408,00 гривень. 
Звідси, заборгованість відповідача за несплаченими процентами за користування кредитом становить 4408,00 грн (8000,00 грн * 1,9% * 29 днів), тому загальна заборгованість відповідача, яка підлягатиме стягненню судом становить 12408,00 грн, що передбачено у Договорі як орієнтовна загальна вартість кредиту.
У Паспорті споживчого кредиту передбачено положення про пролонгацію строку кредитування. Так, автопролонгація - продовження строку дії договору автоматично: за ініціативою Позичальника шляхом здійснення платежу на користь Кредитодавця у розмірі неменше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів не пізніше останнього дня строку користування кредитом на тих самих умовах на наступні 10 календарних днів. Автопролонгація може застосовуватися неодноразово, необмежену кількість разів; якщо Позичальник не повернув кредит та несплатив або частково сплатив проценти за користування кредитом до закінчення строку користування кредитом та строку дії Договору з підвищеною процентною ставкою. Автопролонгація може застосовуватися неодноразово, але не більш ніж на 50 календарних днів в сукупності такої пролонгації.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
У пункті 1.3. Договору чітко зазначено, що строк кредитування становить 29 днів, тому нарахування процентів може здійснюватися виключно на даний строк. Умови Паспорту споживчого кредиту, де передбачено порядок автопролонгації строку кредитування, є двозначними положеннями договору із споживачем, тому такі тлумачаться на користь споживача. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом не може вчинятися шляхом здійснення платежу, так як будь-який платіж здійснюється з метою погашення заборгованості за кредитом і не може означати бажання споживача здійснити пролонгацію строку кредитування. Жодних доказів на підтвердження пролонгації строку кредитування позивачем не надано, а тому заборогованість за несплаченими процентами за користування кредитом підлягатиме задоволенню у межах строку Договору.
Оскільки строк кредитування за вказаним вище кредитним договором завершився 16.02.2022, у первісного кредитодавця відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, а тому вимоги позивача про стягнення таких процентів, нарахованих після 16.02.2022, є необґрунтованими, з огляду на що такі не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, суд здійснює захист прав позивачів у межах заявлених позовних вимог, тому, враховуючи відсутність нарахованих відсотків відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України за прострочення виконання Договору, судом підлягатиме задоволенню тільки розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами у межах строку кредитування. 
З огляду на викладене вище, у  ОСОБА_1 наявна заборгованість перед ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» у розмірі 12408,00 грн, що складається з 8000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 4408,00 грн заборгованості за процентами, що підлягатиме стягненню з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн».
Щодо набуття ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» права грошової вимоги за вказаним Договором, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Наданий позивачем Договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що Договір оскаржувався в судовому порядку відсутні.
За наведених обставин, суд вважає, що позивач ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за договором № 2054170 від 19.01.2022.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Так, розмір заборгованості відповідачем не спростований, позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2054170 від 19.01.2022, а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором № 2054170 від 19.01.2022 за сумою кредиту у розмірі 8000,00 грн та нарахованими процентами у сумі 4408,00 грн. За наведених обставин, позов в цій частині є підставним та підлягає задоволенню.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
Позивач ТОВ «ФК «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» уклав Договір № 09/07/2025 від 09.07.2025 та Додаткову угоду № 1 від 20.01.2026 про надання правничої допомоги адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем.
Відповідно до пункту 1.1 договору № 09/07/2025 від 09.07.2025 Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених Договором. 
На підтвердження понесених витрат долучив акт про отримання правової допомоги від 09.07.2025, відповідно до якого адвокат Пархомчук С.В. надав клієнтові ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» такі послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості:
- зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» та Відповідачем в рамках кредитного договору № 2054170 від 19.01.2022;
- складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики; 
- інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи; 
- канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції.
Загальна вартість послуг становить 13000,00 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAlliance Limited проти України").
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.
Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у частинах 3, 4, 5, 9 статті 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 15192,00 грн, які підлягають частковому задоволенню у розмірі 12408,00 грн.
Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що клопотання відповідача слід задовольнити частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін.
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2174,50 грн, виходячи з наступного розрахунку 12408,00 грн (сума задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн (ставка судового збору) : 15192,00 грн (сума заявлених позовних вимог). 
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» 12408,00 грн (дванадцять тисяч чотириста вісім гривень нуль копійок) заборгованості за Договором № 2054170 від 19.01.2022, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4408,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» 2174,50 (дві тисячі сто сімдесят чотири гривні п`ятдесят копійок) гривень судових витрат, понесених на сплату судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, який не був присутній при оголошенні рішення має право на поновлення ст подачі апеляційної скарги, якщо така скарга буде подана в 30-денний строк з дня отримання копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» (ЄДРПОУ 44002941, 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 22.06.2026.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська