ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8874/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., 
за участю секретаря судового засідання Буханець І.П. 
представника позивача Польникової Н.В.,
представника відповідача Захарченко В.Ф.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/8874/25 (головуючий суддя І-ї інстанції - Сацький Р.В.) за позовом Акціонерного товариства «Мотор Січ» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 08.10.2025 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000/452/5102 від 15.07.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на суму 12781083 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 12781083 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення суперечить нормам податкового законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач не згодний з такою висновками акту перевірки, оскільки з урахуванням пункту 41 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та пункту 7 Порядку №476 останнім звітним періодом, в якому можуть бути використані вивільнені кошти, є 1 квартал 2025 року. Відсутні підстави для притягнення АТ «Мотор Січ» до відповідальності за приписами п. 123.4 ст.123 ПК України, оскільки вивільнені кошти використані позивачем за призначенням та у відповідності до умов та цілей надання податкової пільги. ДПС України в індивідуальній податковій консультації від 23.07.2025 року підтвердила позицію АТ «Мотор Січ» про те, що останнім звітним періодом, в якому можуть бути використані вивільнені кошти є 1 квартал 2025 року. Така ж позиція викладена ДПС України в індивідуальних податкових консультаціях №366/ІПК/99-00-21-02-02ІПК від 24.01.2025 року та №1108/ІПК/99-00-21-02-02 ІПК від 28.02.2025 року, наданих іншим платникам податків, а також із висновками Запорізького окружного адміністративного суду, викладеними у рішенні від 01.08.2025 року по справі №280/3889/25, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №000/452/5102 від 15.07.2025, яке прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що судом не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи. Так, відповідно до п.5 Порядку №476 вивільнені кошти використовуються на науково-дослідні та дослідницько-конструкторські роботи з літакобудування, створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, збільшення обсягу виробництва, запровадження новітніх технологій. Використання таких коштів має бути пов`язане з діяльністю платника податку, прибуток від якої звільняється від оподаткування. Вивільнені кошти, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.
Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне. 
Позивач - Акціонерне товариство «Мотор Січ» є юридичною особою (код ЄДРПОУ 14307794), зареєстроване платником ПДВ №200865148. Основий вид економічної діяльності - 30.30. Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування.
Відповідач - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку поданої 06.05.2025 року АТ «Мотор Січ» податкової декларації з податку на прибуток за звітний період І квартал 2025 року, за результатами якої 11.06.2025 року складено акт № 408/32-00-07-09-12/14307794.
Висновками акту перевірки встановлено порушення підприємством вимог заповнення декларації з податку на прибуток, передбачених її формою (з додатками), затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року №897, зареєстрованим в Мінюстиції України 11.11.2015 року за №1415/27860, що призвело до заниження суми податкових зобов`язань, що підлягали відображенню у складі рядка 42 декларації АТ «Мотор Січ» з податку на прибуток за І квартал 2025 року, на суму 12781083 грн..
На підставі акту перевірки контролюючим органом 15.07.2025 року прийнято податкове повідомлення-рішення від №000/452/5102, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на суму 12781083 грн. та нараховано штрафні санкції на суму 12781083 грн..
23.07.2025 року Державна податкова служба України надала позивачу Індивідуальну податкову консультацію №3966/ІПК/99-00-21-02-02 ІПК, в якій з посиланням на приписи пункту 41 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та постанови КМУ №476 від 07.06.2017, якою затверджений Порядок здійснення контролю за використанням вивільнених коштів підприємств-суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості» зазначено, що суб`єкти літакобудування, включені до переліку №405, які здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості і відповідають критеріям, передбаченим у ст. 2 Закону № 2660, звільняються відповідно до п. 41 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу від сплати податку на прибуток підприємств до 01 січня 2025 року, а вивільнені кошти мають бути спрямовані виключно за напрямами, що визначені згідно із п.6 Порядку. Відповідно до вимог п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 Кодексу річна податкова декларація з податку на прибуток подається до контролюючого органу протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Тож сума пільги (суми податку на прибуток, що не сплачується платником податку, а підлягає використанню для визначених цілей) може бути визначена платником не раніше дня подання податкової декларації до контролюючого органу. Отже, вивільнені кошти, задекларовані платником податку за підсумками IV кварталу 2024 року (за 2024 рік в цілому), необхідно використати не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення дії пільги, тобто до 31.12.2025 - для платників, для яких звітним (податковим) періодом є календарний рік, до 31.03.2025 - для платників, для яких звітним (податковим) періодом є календарний квартал. Тож, у разі невикористання протягом цих звітних (податкових) періодів вивільнених від оподаткування коштів на цілі, визначені Порядком, платник податків повинен збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму таких коштів за результатами зазначених періодів.
АТ «Мотор Січ» оскаржило податкове повідомлення-рішення №000/452/5102 від 15.07.2025 року в адміністративному порядку з підстав його протиправності та суперечності Індивідуальній податковій консультації № 3966/ІПК/99-00-21-02-02 ІПК від 23.07.2025, яка була надана позивачу. Позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу №ГБ-5803 від 24.07.2025 року про скасування спірного податкового повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС України №27041/6/99-00-06-01-01-06 від 17.09.2025 року скарга позивача залишена без задоволення.
Позивач, не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, оскаржив таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає пістав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Пунктом 30.1 статті 30 ПК України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Відповідно до пунктів 30.2, 30.3 статті 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.
Абзацом «г» пункту 30.9 статті 30 ПК України передбачено, що податкова пільга надається шляхом звільнення від сплати податку та збору.
Згідно із пунктом 41 підрозділу 4 розділу XX ПК України тимчасово, до 1 січня 2025 року, звільняється від оподаткування прибуток підприємств - суб`єктів літакобудування, що визначені відповідно до норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості».
Вивільнені кошти (суми податку, що не сплачуються до бюджету та залишаються в розпорядженні платника податку) використовуються на науково-дослідні та дослідницько-конструкторські роботи з літакобудування, створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, збільшення обсягу виробництва, запровадження новітніх технологій. Використання таких коштів має бути пов`язане з діяльністю платника податку, прибуток від якої звільняється від оподаткування. Порядок контролю за використанням вивільнених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суми вивільнених коштів визнаються як отримане цільове фінансування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
У разі порушення напрямів цільового використання, порядку використання вивільнених коштів платник податку зобов`язаний збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення. Штрафні санкції та пеня визначаються відповідно до цього Кодексу.
Таким чином Податковим Кодексом України передбачена податкова пільга зі звільнення від оподаткування прибутку суб`єктів літакобудування, які здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості і відповідають критеріям, передбаченим статтею 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості» №2660 від 12.07.2001 року (далі по тексту - Закон №2660), під зобов`язання використання ними вивільнених коштів (суми податку, що не сплачуються до бюджету та залишаються в розпорядженні платника податку) на визначені законодавством цілі.
Відповідно до статті 2 Закону №2660-III цей Закон застосовується до юридичних осіб - резидентів України, які здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та згідно із законом мають відповідні ліцензії, а також відповідні сертифікати на право розробки або виробництва, або ремонту, або переобладнання, або модифікації, або технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів (далі - суб`єкти літакобудування) та відповідають хоча б двом з таких критеріїв:
а) здійснюють розробку авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництво авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонт авіаційної техніки та авіаційних двигунів;
б) виконують державне або оборонне замовлення на розробку авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництво авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонт авіаційної техніки та авіаційних двигунів;
в) забезпечують виконання Україною міжнародних зобов`язань з реалізації міжнародних контрактів з розробки авіаційної техніки та авіаційних двигунів, постачання авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництва авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонту авіаційної техніки та авіаційних двигунів.
Перелік суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджено тимчасові заходи державної підтримки, формує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної промислової політики, та затверджує Кабінет Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є платником податку суб`єктом літакобудування, який здійснює діяльність у галузі літакобудівної промисловості і відповідає критеріям, передбаченим статтею 2 Закону №2660, та якого включено до Переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, затвердженого постановою КМУ №405 від 09.06.2010 року (далі по тексту - Перелік № 405).
Відповідно до пункту 2 Порядку №405 здійснення контролю за використанням вивільнених коштів підприємств - суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону №2660, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №476 (далі по тексту - Порядок № 476), термін «вивільнені кошти» означає суму податку на прибуток, що визначається платником податку під час застосування пільги та не сплачується до державного бюджету України, а залишається у розпорядженні платника податку під зобов`язання їх використання за напрямами, які визначені Податковим кодексом України та цим Порядком.
Облік використання вивільнених коштів визначений абз. 4 пункту 4 Порядку №476. 
Так, платники податку ведуть окремий облік та визначають окремо прибуток, отриманий від діяльності за кодом виду економічної діяльності за ДК 009:2010, на рівні класів 26.51, 26.70, 30.30, 51.21, 71.12, 71.20, 72.19 та 85.59. Суми вивільнених коштів визнаються як отримане цільове фінансування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності та відображаються в бухгалтерському обліку підприємств в установленому порядку на окремому рахунку «Цільове фінансування і цільові надходження».
Відповідно до пункту 5 Порядку №476 вивільнені кошти використовуються на науково-дослідні та дослідницько-конструкторські роботи з літакобудування, створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, збільшення обсягу виробництва, запровадження новітніх технологій. Використання таких коштів має бути пов`язане з діяльністю платника податку, прибуток від якої звільняється від оподаткування.
Вивільнені кошти, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.
За положеннями пункту 6 Порядку №476 вивільнені кошти використовуються на: науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи з літакобудування (у тому числі вартості робіт і послуг, отриманих від інших виконавців); створення чи переоснащення матеріально-технічної бази; збільшення обсягу виробництва; запровадження новітніх технологій.
Пункт 7 Порядку №476 визначає, що платник податку зобов`язаний збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними платником на цілі, визначені цим Порядком, за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства.
У разі виключення платника податку з переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджувалася пільга з податку на прибуток підприємств, такий платник зобов`язаний нараховувати податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств з першого календарного дня звітного (податкового) періоду, у якому сталося таке виключення (абз.2 п.7 Порядку № 476).
У разі порушення напрямів цільового використання вивільнених коштів, визначених у цьому Порядку, платник податку зобов`язаний збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення. Штрафні санкції та пеня застосовуються відповідно до ПК України (пункт 8 Порядку № 476).
Відповідно до пункту 4 Порядку №476 контроль за цільовим використанням вивільнених коштів здійснює ДПС.
Таким чином, норми Порядку № 476 урегульовують питання цільового використання вивільнених коштів у зв`язку із звільненням від обкладення податком на прибуток підприємств, контролю за таким цільовим використанням, притягнення до відповідальності за нецільове використання вивільнених коштів та відповідність платника податку критеріям суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону №2660.
З аналізу наведених норм вбачається, що суб`єкти літакобудування, які включені до Переліку №405, здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та відповідають критеріям, передбаченим статтею 2 Закону № 2660-III, були звільнені від сплати податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 41 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу до 01 січня 2025 року, а вивільнені протягом дії пільги кошти повинні бути використані виключно за напрямами, що визначені згідно з пунктом 6 Порядку № 476.
При цьому, вивільнені кошти, які залишилися невикористаними платником на цілі, визначені Порядком №476, за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства, збільшують податкове зобов`язання платника податку з податку на прибуток підприємств на суму таких невикористаних вивільнених коштів. Вивільнені кошти, не використані платником податків за результатами звітного податкового періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди.
Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За приписами підпункту 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
Згідно з пунктом 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 ПК України).
Пунктом 52.3 статті 52 ПК України передбачено, що за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
Пунктом 52.6 статті 52 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення індивідуальних податкових консультацій, а також аналізує обставини, що свідчать про неоднозначність окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, шляхом надання узагальнюючих податкових консультацій, які затверджуються наказом цього органу.
Відповідно до пункту 53.1 статті 53 ПК України у разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.
Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.
Усталеною та послідовною є практика Верховного Суду, зокрема, у постановах від 17.04.2018 року у справі №826/2032/16, від 22.10.2019 року у справі №520/10111/18, від 28.01.2020 року у справі №804/8131/16, від 27.09.2023 року у справі №804/4524/17, від 10.04.2024 року у справі №826/6714/17, від 12.06.2024 року у справі №200/3060/22, від 22.05.2025 року у справі №420/29295/23 про те, що індивідуальна податкова консультація
за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.
Таким чином, суд враховує посилання позивача на індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України за №3966/ІПК/99-00-21-02-02 ІПК від 23.07.2025 року, роз`яснення якої повністю узгоджуються із висновками, викладеними ДПС України в листі від 19.06.2025 року №1577/4/99-00-21-02-02-04 та висновками Міністерства фінансів України, як головного органу в системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної податкової політики, викладеними у листі від 16.07.2024 року №11210-09-62/20008.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем фактично застосовано норми податкового законодавства у відповідності із наведеною вище індивідуальною податковою консультацією, яка в свою чергу ґрунтується на узагальненій позиції контролюючого органу, що викладена в листі ДПС України №1577/4/99-00-21-02-02-04 від 19.06.2025 року та на позиції Міністерства фінансів України, що викладена в листі №11210-09-62/20008 від 16.07.2024 року.
Вказані обставини відповідачем не спростовано.
Відповідно до п. 49.1. ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п. 49.2. ст. 49 ПК України).
Податкові декларації, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом 49.18.4 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пп. 49.18.3. п. 49.18. ст. 49 ПК України).
Як зазначив податковий орган в наданій позивачу індивідуальній податковій консультації №3966/ІПК/99-00-21-02-02 ІПК від 23.07.2025 року, відповідно до вимог п.п.49.18.3 п. 49.18 ст. 49 Кодексу річна податкова декларація з податку на прибуток подається до контролюючого органу протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Тож сума пільги (суми податку на прибуток, що не сплачується платником податку, а підлягає використанню для визначених цілей) може бути визначена платником не раніше дня подання податкової декларації до контролюючого органу. Отже, вивільнені кошти, задекларовані платником податку за підсумками IV кварталу 2024 року (за 2024 рік в цілому), необхідно використати не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення дії пільги, тобто до 31.12.2025 року - для платників, для яких звітним (податковим) періодом є календарний рік, до 31.03.2025 року - для платників, для яких звітним (податковим) періодом є календарний квартал.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що вивільнені кошти можуть бути використані лише в періоді дії пільги, тобто - до 31.12.2024 року, апеляційний суд вважає безпідсьавними та такими, що не ґрунтуються на законодавстві України. Такі доводи відповідача є нелогічними, оскільки вивільнені кошти за 2024 рік обраховуються на 31.12.2024 року, та їх не можливо вже використати у 2024 році, відтак за висновками контролюючого органу платник податку буде позбавлений права використати залишки коштів, які сформовані на кінець 2024 року. 
Вказане призведе до порушення права платника податків на використання вивільнених під час дії пільги коштів протягом звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства, тобто до 31.12.2025 року - для платників, для яких звітним (податковим) періодом є календарний рік, до 31.03.2025 року - для платників, для яких звітним (податковим) періодом є календарний квартал.
Відповідач в податковому повідомленні-рішенні від 15.07.2025 року №000/452/5102 зазначив, що невідображення платником у складі рядка 42 декларації з податку на прибуток суми невикористаних коштів станом на 01 січня 2025 року суперечить вимогам п.7 Порядку №476, та використання відповідних коштів протягом 1 кварталу 2025 року суперечить вимогам п.5 Порядку № 476 та п. 30.3 й п. 30.4 ст.30 ПК України, що є порушенням, яке передбачає фінансову відповідальність, визначену п.123.4 ст.123 ПК України за порушення умов та цілей надання пільги: у розмірі сум, що були використані не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям надання таких пільг.
Відповідно до вимог п.123.4 ст.123 ПК України використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу, крім іншої відповідальності, визначеної цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сум, що були використані не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям надання таких пільг.
Оцінюючи приписи статті 30 ПК України та положення Порядку № 476 у сукупності із вимогами п. 123.4 ст. 123 ПК України, апеляційний суд зазначає про таке.
Межі повноважень з податкового контролю у відносинах із отримання та використання платником податкових пільг, визначені наступними законодавчими нормами.
Згідно пункту 30.8 статті 30 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль за правильністю надання та обліку податкових пільг, а також їх цільовим використанням, за наявності законодавчого визначення напрямів використання (щодо умовних податкових пільг) та своєчасним поверненням коштів, не сплачених до бюджету внаслідок надання пільги, у разі її надання на поворотній основі. Відповідно до пункту 4 Порядку №476, контроль за цільовим використанням вивільнених коштів здійснює ДПС.
Згідно пункту 30.2 статті 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії (п. 30.3 ст. 30 ПК України).
Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету (п.30.4 ст.30 ПК України).
Суми податку та збору, не сплачені суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, обліковуються таким суб`єктом - платником податків. Облік зазначених коштів ведеться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.30.6 ст.30 ПК України). 
Абзацом 4 пункту 4 Порядку №476 визначено, що платники податку ведуть окремий облік та визначають окремо прибуток, отриманий від діяльності за кодом виду економічної діяльності за ДК 009:2010, на рівні класів 26.51, 26.70, 30.30, 51.21, 71.12, 71.20, 72.19 та 85.59. Суми вивільнених коштів визнаються як отримане цільове фінансування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності та відображаються в бухгалтерському обліку підприємств в установленому порядку на окремому рахунку «Цільове фінансування і цільові надходження».
Контролюючі органи складають зведену інформацію про суми податкових пільг юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та визначають втрати доходів бюджету внаслідок надання податкових пільг (п. 30.7 ст. 30 ПК України).
У разі виключення платника податку з переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджувалася пільга з податку на прибуток підприємств, такий платник зобов`язаний нараховувати податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств з першого календарного дня звітного (податкового) періоду, у якому сталося таке виключення (абз.2 п.7 Порядку № 476).
Пунктом 8 Порядку №476 визначено, що у разі порушення напрямів цільового використання вивільнених коштів, визначених у цьому Порядку, платник податку зобов`язаний збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення. Штрафні санкції та пеня застосовуються відповідно до Податкового кодексу України.
Матеріалами справи підтверджується, що на підставах, передбачених законом позивачу, як суб`єкту літакобудування, який здійснює діяльність у галузі літакобудівної промисловості і відповідає критеріям, передбаченим у ст.2 Закону №2660, була надана податкова пільга зі звільнення від оподаткування прибутку підприємства до 01.01.2025 року відповідно до пункту 41 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Протягом терміну дії податкової пільги позивач не виключався із переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджувалася пільга з податку на прибуток підприємств.
Згідно акту камеральної перевірки обставин відмови позивачем від використання податкової пільги чи зупинення її використання на один або декілька податкових періодів, в межах перевірки відповідачем встановлено не було.
Облік податкових пільг позивачем здійснений у відповідності до приписів пункту 4 Порядку №476, що відповідачем в апеляційній скарзі не заперечується та не спростовано.
Відповідач ані суду перщої, ані суду апеляційноїї інстанцій на надано доказів використання позивачем вивільнених коштів не за призначенням, всупереч умовам чи цілям надання податкової пільги (нецільове використання), та в матеріалах справи такі докази відсутні. 
Відповідачем не спростовано та не заперечується в апеляційній скарзі, що позивачем використані лише ті кошти, які були вивільнені протягом дії пільги.
Відповідно до абзаців першого та другого п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п. 44.1 ст. 44 ПК України.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (абзац перший п. 44.2 ст. 44 ПК України ).
Об`єктом оподаткування податком на прибуток згідно з положеннями абзацу першого пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями Кодексу.
Для податку на прибуток підприємств податковими (звітними) періодами, крім випадків, передбачених п.137.5 ст.137 ПК України, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком (п.137.4 ст. 137 ПК України ).
Форма податкової декларації з податку на прибуток підприємств з додатками затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року №897 (зі змінами).
Судом встановлено, що позивачем 06.05.2025 року подано декларацію з податку на прибуток за І квартал 2025 року, реєстраційний номер 9123993363, про що свідчить квитанція №2 та по рядку 19 відображено в декларації податок на прибуток. Граничний термін сплати податку на прибуток припав на 20.05.2025 року, податкове зобов`язання з податку на прибуток за І квартал 2025 року сплачено позивачем 19.05.2025 року, що підтверджується платіжним дорученням №796009.
З 01.01.2025 року позивач виконує податкове зобов`язання із нарахування та сплати податку на прибуток підприємств, чим спростовується твердження відповідача про користування позивачем податковою пільгою протягом першого кварталу 2025 року.
Таким чином, відповідачем не доведено правомірність покладення на позивача фінансової відповідальності, що визначена п.123.4 ст. 123 ПК України.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про неправомірностість прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. 
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/8874/25 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/8874/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
Повний текст судового рішення складено 11 травня 2026 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко