Справа № 175/6071/26
Провадження № 2-а/175/55/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
"27" травня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопрушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №6836859 від 15.03.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що 15.03.2026 року о 10:02, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , водій не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі» та здійснив рух прямо зі смуги, з якої дозволено рух лише праворуч, чим порушив п. 8.4 ґ Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, а також на те, що постанова була винесена без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. На підтвердження своєї позиції позивач зазначає, що не здійснював рух через перехрестя з правої смуги, а виконав маневр перестроювання відповідно до п. 10.4 ПДР України, завершивши його до початку суцільної лінії дорожньої розмітки. На думку позивача, Правила дорожнього руху не забороняють зміну смуги руху до перехрестя за умови не здійснення перетину суцільної лінії розмітки, а тому, оскільки рух через перехрестя прямо був здійснений уже зі смуги, де такий рух дозволений, об`єктивна сторона порушення вимог дорожнього знаку 5.18 у його діях відсутня, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2026 року, позовну заяву прийнято до розгляду, в порядку ст. 286 КАС України розгляд і вирішення адміністративної справи прийнято здійснювати без повідомлення (виклику) сторін.
Представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджуються відеозаписом, здійсненим за допомогою портативного відеореєстратора працівника поліції. Зазначив, що на відеозаписі зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, проведений у відповідності до вимог чинного законодавства, а також рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який здійснювався крайньою правою смугою за наявності інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», що дозволяє рух лише праворуч. При цьому, дорожня розмітка у вигляді стрілок на проїзній частині дублювала відповідну вимогу дорожнього знаку. Представник відповідача зазначає, що, як вбачається з відеозапису, позивач здійснив перестроювання з крайньої правої смуги до середньої вже після проїзду пішохідного переходу, безпосередньо на перехресті проспектів О. Поля та Лесі Українки, що свідчить про порушення вимог дорожніх знаків, на яке працівники поліції відреагували належним чином. Щодо доводів позивача про здійснення маневру відповідно до п. 10.4 ПДР України представник відповідача вказує, що зазначена норма не підтверджує відсутності порушення з боку позивача. Крім того, сам позивач не заперечує факту здійснення руху прямо зі смуги, з якої дозволено рух лише праворуч, натомість намагається довести, що такий маневр був виконаний без порушення Правил, що, на думку відповідача, спростовується долученим до відзиву доказами.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно постанови серії ЕНА №6836859 від 15.03.2026 року, складеної поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції Івановим Я.А. встановлено, що 15.03.2026 року о 10:02 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі» та проїхав прямо зі смуги, з якої дозволено рух лише праворуч, чим порушив п. 8.4 ґ Правил дорожнього руху України.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами, далі Правила).
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Виходячи з п. 11 ч. 1 ст. 23 та п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мереж, та може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
У ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як встановлено судом із дослідженого відеозапису, 15.03.2026 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «Toyota Camry» під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ним Правил дорожнього руху, а саме, невиконанням вимог дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі» та здійсненням руху прямо зі смуги, з якої дозволено рух лише праворуч, чим порушено вимоги п. 8.4 ґ Правил дорожнього руху України.
Пунктом 5.18 «Напрямок руху по смузі» Правил дорожнього руху України передбачено, що вказаний дорожній знак визначає дозволені напрямки руху по відповідній смузі.
Відповідно до п. 8.4 ґ Правил дорожнього руху України дорожні знаки, що належать до наказових, встановлюють обов`язкові напрямки руху, дозволяють рух окремим категоріям учасників дорожнього руху проїзною частиною або її окремими ділянками, а також запроваджують чи скасовують певні обмеження.
При цьому, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним не було порушено Правил дорожнього руху, оскільки рух прямо він здійснив вже зі смуги, в якій такий напрямок руху був дозволений, що на його думку, відповідає вимогам п. 10.4 Правил дорожнього руху України.
Так, п. 10.4 Правил передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
За положеннями частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до частини 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, представником відповідача надано відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції щодо події, яка відбулася 15.03.2026 року за участю позивача, та які були досліджені судом.
Так, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що 15.03.2026 року о «09:47:34 хв» транспортний засіб «Toyota Camry» під керуванням ОСОБА_1 здійснював рух прямо з крайньої правої смуги, всупереч вимогам дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», яким дозволено рух виключно праворуч. Після цього водієм було здійснено маневр перестроювання ліворуч вже після суцільної лінії дорожньої розмітки, що на думку суду є порушенням вимог дорожнього знаку. 
Крім того, суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що ним було виконано перестроювання з урахуванням п.10.4 Правил дорожнього руху, як такого, що дозволяє виконання маневру до завершення суцільної лінії, оскільки, як встановлено матеріалами справи, позивачем було здійснено маневр ліворуч вже після закінчення суцільної лінії, що суперечить вимогам дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», який дозволяє рух із відповідної смуги виключно праворуч.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив, що вина ОСОБА_1 у вчинені передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є доведеною належними та допустимим доказами, а саме, записом наданими відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції. 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопрушення слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат зважаючи на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору не відшкодовуються.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопрушення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель