УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/301/26 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В. 
Номер провадження №33/4805/765/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С. розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малинського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановила:

Постановою судді Малинського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 07 лютого 2026 року близько 00 год 04 хв ОСОБА_1 в м. Малин Житомирської області по вул. Огієнка, керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Touran», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху. Згідно з результатами перевірки стану сп`яніння за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6820, тест № 302, рівень алкоголю в крові 1,61 %.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Послався на невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 07.02.2026 алкоголь не вживав, а тому погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Проте працівники поліції провели огляд за допомогою приладу Драгер. З результатом проведення вказаного огляду на місці за допомогою вказаного пристрою він не погодився. У протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Протягом всього часу спілкування з поліцейськими, ним жодного разу не було повідомлено, що він відмовляється від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Посилається на те, що в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Зазначає, що йому було відмовлено на проходження огляду в закладі охорони здоров`я на якому він наполягав. Відеозапис, був переривчастим, всі фрагменти відео щодо його зупинки на місці події в м. Малин Житомирської області по вул. Огієнка були подані не у повному обсязі. Крім того йому не було роз`яснено право, передбачене ст.268 КУпАП про те, що він має право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.
Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, заяв про відкладення не надсилав. Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» про розгляд справи на 07.05.2026 о 09.30 год. ОСОБА_1 доставлено повідомлення 29.04.2026.
Рекомендований лист повернувся з відміткою "адресат відсутній".
За таких обставин суд апеляційної інстанції розглядає справу без його участі, оскільки його явка не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів, приходжу до наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №585089 від 07.02.2026 з викладенням суті правопорушення; 
результатами перевірки за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6810, тест № 302, де зазначено рівень алкоголю в крові 1,61 %;
копією постанови серії ЕНА № 6625530 від 07.02.2026 за ч. 1 ст. 121 КУпАП;
відеозаписом події від 07.02.2026 з диску, згідно з яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проходження огляду на місці зупинки та підтвердження стану сп`яніння ОСОБА_1 .
Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .
Вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», результат якого показав позитивну пробу 1,61 проміле, що значно перевищує цифровий показник 0,2 проміле алкоголю в крові, встановлений п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015. Будь-яких зауважень щодо процедури проходження огляду, яка йому була попередньо роз`яснена працівниками поліції, і результату огляду водій не заявляв. 
Слід зазначити, що за змістом ч.3 ст.266 КУпАП, лише у разі незгоди особи, яка керує транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатом, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, незгоди з результатом огляду не висловлював. За таких обставин, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що поліцейський не запропонував пройти огляд у медичному закладі, не може бути підставою для визнання огляду недійсним, оскільки у поліцейського не виникло такого обов`язку.
Відеозаписом підтверджено, що під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами. 
На відео зафіксовано процедуру пропозиції огляду, сам процес продування та момент ознайомлення з результатом огляду. Крім того, на відео немає моменту, де водій ОСОБА_1 просить поїхати в медзаклад, а тому його твердження про відмову поліції від огляду в закладі охорони здоров`я є голослівним.
Огляд у медзакладі не проводився через те, що водій не висловив незгоди безпосередньо після тесту, а тому поліція не мала законних підстав і обов`язку везти його до лікарні.
Доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис є небезперервним, є необгрунтованими.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» технічні засоби відеофіксації застосовуються поліцейськими з метою фіксації визначених процесуальних дій і не передбачають обов`язку здійснення безперервного запису протягом усього часу несення служби. Сам по собі факт відсутності відеозапису у певні проміжки часу не свідчить про незаконність дій працівників поліції за умови, що наявними матеріалами підтверджено фіксацію ключових обставин, зокрема пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, результатів такого огляду або факту відмови від його проходження.
Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення є письмовою процесуальною дією технічного характеру, що може тривати певний час. Відсутність повної відеофіксації безпосереднього процесу оформлення документів не є істотним порушенням вимог закону, оскільки визначальним є належна фіксація факту правопорушення та роз`яснення особі її процесуальних прав і обов`язків
Крім того, на наявних фрагментах відеозапису поведінка особи та працівників поліції є послідовною та логічно узгодженою, викладені обставини події залишаються незмінними. Відтак наявність перерв у відеофіксації не спростовує встановлених фактичних обставин та не впливає на доведеність складу адміністративного правопорушення.
Також на відео водій не заявляв, що йому потрібен адвокат, його право на захист не було обмежене. Відмова підписувати протокол не означає, що права не були роз`яснені.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції водій ОСОБА_1 , користуючись своїми правами, підтвердив обставини, викладені в протоколі, та визнав вину. Це свідчить про те, що на той момент у нього не було претензій ні до процедури огляд, ні до роз`яснення прав.
Твердження про те, що він нібито не погодився з результатом «Драгера» або вимагав поїздки в лікарню, повністю спростовуються його ж свідченнями в суді першої інстанції.
Визнання вини в суді свідчить про те, що водій розумів суть обвинувачення та свої права. Відсутність зауважень у суді першої інстанції щодо ненадання адвоката свідчить про те, що це право не було порушене, а нова версія захисту є лише спробою уникнути покарання.
Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1  немає.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С. Рябенька