ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 636/110/23
провадження № 61-16487св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Малинівська селищна військова адміністрація Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_2 , 
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 лютого 2025 року у складі судді Золотоверхої О. О. та постанову Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Тичкової О. Ю., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
У січні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Малинівської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5 ), Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Харківській області), про визнання рішення селищної ради щодо розпорядження земельною ділянкою недійсним, скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію.
Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 1987 року він є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області (далі - Малинівська селищна рада) від 21 березня 2014 року    ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .
Рішенням Малинівської селищної ради від 26 червня 2014 року  ОСОБА_2 затверджено проєкт землеустрою щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1415 га, за вищевказаною адресою та передано безоплатно у власність ОСОБА_2 зазначену земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, яка відноситься до земель житлової та громадської забудови.
Позивач вважав, що Малинівська селищна рада повинна була відмовити   ОСОБА_2 у наданні згоди на розробку проєкту землеустрою земельної ділянки у зв`язку з непридатністю її для забудови відповідно до державних будівельних норм та правил.
Так, у відповідь на колективне звернення власників сусідніх домоволодінь від 10 листопада 2014 року № Кол-267/02-39 селищна рада вирішила доручити селищному голові ініціювати у судовому порядку питання про скасування рішення щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо виділення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу Малинівської селищної ради від 21 листопада 2014 року комісія з питань земельних відносин, використання ресурсів, охорони навколишнього середовища рекомендувала ОСОБА_2 змінити конфігурацію розташування земельної ділянки зі збереженням площі і привести її до вимог законодавства України. Згідно з висновками комісії було виявлено обмеження у використанні земельної ділянки містобудівного характеру, які не були вказані розробником проєкту землеустрою - ФОП ОСОБА_5 . На вказаній земельній ділянці та вздовж неї проходять інженерні мережі: кабельні підземні лінії зв`язку, газопровід низького тиску, повітряні лінії електропередач та існуюча АДРЕСА_4, дорога, пішохідний прохід місцевого значення та схил. На цій земельній ділянці неможливе розташування житлового будинку та господарчих будівель і споруд відповідно до ДБН України 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Земельна ділянка не придатна для забудови. Однак вказані обставини не були враховані при наданні селищною радою висновку про погодження ОСОБА_2 проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також установлено, що при відведенні спірної земельної ділянки не повністю враховано у проєкті землеустрою охоронні зони, що порушує вимоги статті 112 ЗК України.
Станом на квітень 2021 року ОСОБА_2 не виконав вимоги комісії з питань земельних відносин, використання ресурсів, охорони навколишнього середовища, які були викладені у протоколі від 21 листопада 2014 року, не звертався до Малинівської селищної ради із заявою про надання дозволу щодо внесення змін у конфігурацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту № 1 обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 на предмет використання її для містобудівних потреб від 10 вересня 2015 року, комісія дійшла висновку, що вказана земельна ділянка, яка знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 , не може використовуватися для містобудівних потреб. Крім того, на земельній ділянці знаходиться колодязь та яр, однак новий власник почав його засипання, внаслідок чого порушився природний стік води. 
Позивач вказував, що наслідком будівництва на спірній земельній ділянці може стати засипання яру, що завадить природному водовідведенню талих та дощових вод і може призвести до затоплення його домоволодіння та прибудинкової території, а також інших негативних наслідків.
Крім того, незаконність дій відповідачів щодо затвердження проєкту землеустрою та передання у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки підтверджується висновком експерта від 29 листопада 2022 року № 12676, складеного за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України (далі - ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса»), в якому зазначено, що документація із землеустрою, розроблена ФОП ОСОБА_5 щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 , не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення Малинівської селищної ради від 26 червня 2014 року «Про передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 »; 
- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 26 вересня 2014 року, видане ОСОБА_2 на земельну ділянку № 6325455900:00:001:0601, площею 0,1415, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності на вказану земельну ділянку та передачу безоплатно її у власність ОСОБА_2 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 27 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  ОСОБА_2 надано земельну ділянку відповідно до вимог земельного законодавства і підстав вважати, що рішення органу місцевого самоврядування суперечить вимогам земельного законодавства, немає. Позивачем не доведено, що будь-якими діями ОСОБА_2 порушується або може бути порушене його право власності. Посилання на те, що наслідком будівництва на земельній ділянці ОСОБА_2 може стати засипання яру, що завадить природному водовідведенню талих, дощових вод та може призвести до затоплення домоволодіння і прибудинкової території позивача, ґрунтується на припущеннях, а судових експертиз щодо цього не проведено і відповідного клопотання позивачем не заявлено. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення його прав та інтересів невідповідністю проєкту землеустрою земельної ділянки АДРЕСА_1 вимогам земельного законодавства. Також позивачем не доведено існування обмежень у використанні земельної ділянки ОСОБА_2 та охоронних зон і неможливості використання її для будівництва.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 лютого 2025 року - без змін. 
Погоджуючись із висновками міського суду, апеляційний суд також зазначив, що позивачем не надано доказів того, що діями  ОСОБА_2 порушено або може бути порушено його права, а будівництво на земельній ділянці ОСОБА_2 призведе чи може призвести до негативних наслідків, наведених у його позовній заяві. При цьому, судом враховано, що ОСОБА_1 у справі № 636/2056/16 вже оспорював рішення селищної ради щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою та надання у власність спірної земельної ділянки  ОСОБА_2 і апеляційним судом у преюдиційній постанові від 27 листопада 2018 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року, провадження № 61-1089св19, порушень при ухваленні цих рішень органом місцевого самоврядування не було встановлено. Як у справі № 636/2056/16, так і у цій справі, позивач не надав доказів того, що наслідком будівництва  ОСОБА_2 на його земельній ділянці може стати засипання яру, що завадить природному водовідведенню талих і дощових вод та може призвести до затоплення домоволодінь і прибудинкових території сусідніх земельних ділянок, а також призведе до інших негативних наслідків. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Аніщенко К. М., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов  ОСОБА_1 задовольнити. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2026 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Аніщенко К. М. про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Поновлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Аніщенко К. М. строк на касаційне оскарження рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 лютого 2025 року та постанови Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року. Відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Чугуївського міського суду Харківської області. Підставами касаційного оскарження зазначено пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
У лютому 2026 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Аніщенко К. М. мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили всіх обставин справи, не врахували, що відповідно до протоколу Малинівської селищної ради від 21 листопада 2014 року комісія з питань земельних відносин, використання ресурсів, охорони навколишнього середовища рекомендувала ОСОБА_2 змінити конфігурацію розташування земельної ділянки зі збереженням площі і привести її до вимог законодавства України. Згідно з висновками комісії було виявлено обмеження у використанні земельної ділянки містобудівного характеру, які не були вказані розробником проєкту землеустрою - ФОП ОСОБА_5 . На спірній земельній ділянці та вздовж неї проходять інженерні мережі: кабельні підземні лінії зв`язку, газопровід низького тиску, повітряні лінії електропередач та існуюча АДРЕСА_4, дорога, пішохідний прохід місцевого значення та схил. На цій земельній ділянці неможливе розташування житлового будинку та господарчих будівель і споруд відповідно до ДБН України 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Земельна ділянка не придатна для забудови. Указані обставини не були враховані при наданні селищною радою висновку про погодження ОСОБА_2 проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, установлено, що при відведенні спірної земельної ділянки не повністю враховано у проєкті землеустрою охоронні зони, що порушує вимоги статті 112 ЗК України. Станом на квітень 2021 року ОСОБА_2 не виконав вимоги комісії з питань земельних відносин, використання ресурсів, охорони навколишнього середовища, які були викладені у протоколі від 21 листопада 2014 року, не звертався до Малинівської селищної ради із заявою про надання дозволу щодо внесення змін у конфігурацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
Крім того, незаконність дій відповідачів щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою та надання у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_2 підтверджується висновком експерта від 29 листопада 2022 року № 12676, складеного за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою експертом ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса», в якому зазначено, що документація із землеустрою, розроблена ФОП ОСОБА_5 щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 , не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Вказаному висновку експерта суди не надали належної правової оцінки. 
Наслідком будівництва на вказаній земельній ділянці може стати засипання яру, що завадить природному водовідведенню талих та дощових вод і може призвести до затоплення сусідніх домоволодінь, а також завданню значної шкоди в забезпеченні сусідніх споживачів електричною енергією, порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки та настання або можливості настання небезпечних наслідків. При цьому, порушення правил охорони електричних мереж класифікується як правопорушення в електроенергетиці.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У березні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив представника  ОСОБА_2 - адвоката Пекареніна А. А., в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Позивачем не надано доказів порушення його права власності, він не є суміжним землекористувачем з оспорюваною земельної ділянкою, яка надана ОСОБА_2 відповідно до вимог законодавства України. Доводи позивача, що наслідком будівництва на спірній земельній ділянці може стати засипання яру, що завадить природному водовідведенню талих і дощових вод та може призвести до затоплення домоволодіння і прибудинкової території позивача або інших негативних наслідків, є припущеннями. Жодного застереження чи припису від уповноважених органів, технічних умов або погоджень, які могли б свідчити про обмеження цільового використання земельної ділянки, позивач не надав. Більш того, будь-яких документів про наявність обмежень у використанні спірної земельної ділянки, не зазначення охоронних зон та неможливості використання її для будівництва, матеріали справи не містять, а будівництво на спірній земельній ділянці наразі не розпочато та не здійснюється.
Акт № 1 від 10 вересня 2015 року, складений комісією Малинівської селищної ради, на який позивач посилається в обґрунтування позову, не є достатньою підставою для обмеження прав ОСОБА_2 на використання земельної ділянки, оскільки містить недостовірні відомості та не враховує фактичний стан земельної ділянки згідно з містобудівною документацією та погодженнями з органами місцевого самоврядування.
Висновок експерта від 29 листопада 2022 року № 12676 ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» складено на підставі копії проєкту землеустрою, що позбавило експертів можливості перевірити фактичне розташування межових знаків, наявність охоронних зон уздовж інженерних та електромереж та їх відповідність статтям 111-112 ЗК України, які передбачають обов`язкове зазначення обмежень у проєкті землеустрою та вносити їх до Державного земельного кадастру.
Висновок експерта про наявність комунікацій на ділянці та порушення охоронних зон не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ні місцева влада, ні оператори мереж жодних приписів чи застережень не виносили. Відповідно до актів погодження меж від 27 березня 2014 року та висновків Сектору містобудування Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області й Управління Держземагентства у Чугуївському районі Харківської області будь-яких обмежень або зауваження не було, а твердження експерта про непридатність ділянки для будівництва внаслідок глибини яру є поза його повноваженнями.
Крім того, спір між позивачем та ОСОБА_2 уже був предметом судового розгляду. Преюдиційною постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у справі № 636/2056/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року, провадження № 61-1089св19, у задоволенні аналогічних позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було відмовлено. У вказаній справі апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушень при ухвалені рішення органу місцевого самоврядування щодо надання спірної земельної ділянки ОСОБА_2 .

2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння з усіма господарськими та надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 30 жовтня 1987 року (т. 1, а. с. 12-13).
Рішенням Малинівської селишної ради від 26 червня 2014 року ОСОБА_2 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1415 га, по АДРЕСА_1 , передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 6325455900:00:001:0601, площею 0,1415 га, по АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 14-15).
Зазначене земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_2 , не є суміжною із домоволодінням, яке належить ОСОБА_1 .
Відповідно до розробленого ФОП ОСОБА_5 «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 », запроєктована до відведення земельна ділянка має правильну форму та межує із землями Малинівської селищної ради та земельною ділянкою. Земельна ділянка вільна від забудови і багаторічних зелених насаджень, рельєф - рівний. Проєктом передбачено відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з метою оформлення права власності землі. Відповідно до Українського класифікатора цільового використання земель, земельна ділянка віднесена: на час відведення до земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населених пунктів (код 16.00), а за проєктом - до земель індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва (код 02.01). До вказаного проєкту долучено такі документи: відомості про земельні ділянки, за рахунок яких передбачається відведення, пояснювальна записка, завдання на виконання робіт, заява ОСОБА_2 , рішення Малинівської селищної ради від 21 березня 2014 року про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проєкту землеустрою, рішення Малинівської селищної ради від 21 березня 2014 року про присвоєння поштової адреси земельній ділянці, довідка про наявність земель та їх розподіл, матеріали геодезичних вишукувань, експлікація, план відведення, кадастровий план, план меж земельної ділянки, креслення перенесення меж земельної ділянки в натурі, креслення меж контурів угідь у розрізі землекористувачів, погодження меж земельної ділянки, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, перелік обмежень щодо використання земельних ділянок.
Згідно з довідки № 20.07-03-329/03-14 із державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 17 квітня 2014 року земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, відомості щодо обтяжень та обмежень відсутні. 
Межі земельної ділянки визначені безпосереднім обстеженням на місцевості та погоджені з суміжними землекористувачами, що відображено в акті встановлення меж земельної ділянки та передачі під охорону межових знаків. Згідно з актом погодження меж земельної ділянки від 27 березня 2014 року, межі земельної ділянки ОСОБА_2 , розташованої за адресою:  АДРЕСА_1 , погоджені на місцевості із суміжними землекористувачами. Суб`єкти користування власності суміжною земельною ділянкою - землі Малинівської селищної ради.У переліку обмежень щодо використання земельних ділянок щодо вищевказаної земельної ділянки обмеження, у тому числі охоронні зони, відсутні (т. 1, а. с. 22-48).
22 липня 2015 року комісією Малинівської селищної ради складено акт б/н, відповідно до якого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 між будинками (у районі вигону) дійсно знаходився колодязь та був засипаний ОСОБА_7 . Відомості щодо перебування вказаного колодязя у будь-якій власності чи на балансі, щодо реального господарського значення\цінності\безпеки використання вказаного колодязя матеріали справи не містять (т. 1, а. с. 20).
Листом від 30 вересня 2015 року № 02-20/кол-117/02-38 Малинівською селищною радою повідомлено, що 10 вересня 2015 року комісією за участі головного архітектора району ОСОБА_8 та начальника відділу землеустрою, моніторингу оцінки та ринку земель управління держземагенства ОСОБА_9 було обстежено земельну ділянку АДРЕСА_2 на предмет використання її для містобудівних потреб; комісія дійшла згоди і вирішила, що дана земельна ділянка, яка знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 , не може використовуватися для містобудівних потреб та рекомендовано селищному голові звернутися до суду (т. 1, а. с. 16).
Відповідно до акту № 1 обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 на предмет використання її для містобудівних потреб від 10 вересня 2015 року, комісією було виявлено обмеження у використанні земельної ділянки містобудівного характеру, які не були вказані розробником проєкту землеустрою ФОП ОСОБА_5 . На вказаній земельній ділянці та вздовж неї проходять інженерні мережі: кабельні підземні лінії зв`язку, газопровід низького тиску, повітряні лінії електропередач та існуюча АДРЕСА_3, дорога, пішохідний прохід місцевого значення та схил. Отже, при відведенні земельної ділянки не були враховані у проєкті землеустрою повністю охоронні зони, що порушує вимоги статті 112 ЗК України. На даній земельній ділянці не можливе розташування житлового будинку та господарчих будівель і споруд відповідно до ДБН України 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Земельна ділянка не придатна для забудови (т. 1, а. с. 17-19).
Згідно з листа Малинівської селищної ради від 21 квітня 2021 року № 02-01-27/789 ОСОБА_2 не виконав рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин, використання природних ресурсів, охорони навколишнього середовища відповідно до протоколу від 21 листопада 2014 року, ОСОБА_2 не звертався до ради із заявою про надання дозволу щодо внесення змін у конфігурацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; за відсутності такої заяви комісія на місце не виїжджала (т. 1, а. с. 52).
29 листопада 2022 року експертом ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» складено висновок № 12676, відповідно до якого наданий на дослідження розроблений ФОП ОСОБА_5 «Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 » (копія) та його затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативних документам з питань землеустрою та землекористування, станом на 26 червня 2014 року за складом та правилами оформлення, а саме вимогам статей 111, 112, 119 ЗК України; статей 28, 29 Закону України «Про землеустрій», статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 2 Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1996 року № 135; пункту 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209; Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376 (т. 1, а. с. 54-75).
Судом також установлено, що постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у справі № 636/2056/16 апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задоволено. Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22 червня 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 , ОСОБА_1 до Малинівської селищної ради, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ФОП  ОСОБА_5 , Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області, Управління Держгеокадастру Чугуївського району Харківської області, про визнання рішень щодо розпорядження земельною ділянкою недійсними та скасування свідоцтва про право власності відмовлено. 
Вказана постанова Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у справі № 636/2056/16залишена без змін постановою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року, провадження № 61-1089св19.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У частинах першій та другій статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на вказані норми права та встановлені обставини, суди попередніх інстанцій, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшли правильного висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення його прав та інтересів, а також підстав для припинення права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку. Вимоги позивача фактично зводяться до того, що він не погоджується із наданням у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,1415 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Рішення Малинівської селищної ради від 26 червня 2014 року «Про передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 » та оформлене на його підставі свідоцтво про право власності  ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка не є суміжною із земельною ділянкою позивача, жодним чином не порушують права останнього.
Доводи позивача про те, що наслідком будівництва на вказаній земельній ділянці може стати засипання яру, що завадить природному водовідведенню талих та дощових вод і може призвести до затоплення сусідніх домоволодінь, а також завданню значної шкоди в забезпеченні сусідніх споживачів електричною енергією, порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки та настання або можливості настання небезпечних наслідків не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на припущеннях, що згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України не допускається. 
Посилання касаційної скарги на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки висновку експерта від 29 листопада 2022 року № 12676, складеного за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою експертом ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», в якому зазначено, що документація із землеустрою, розроблена ФОП ОСОБА_5 щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 , не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, є безпідставними, оскільки вказаному висновку експерта суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку відповідно до вимог статті 89 ЦПК України та враховано, що він стосується лише проєкту землеустрою, складеного ФОП ОСОБА_5 , проте не містить висновків щодо негативного впливу у разі будівництва на спірній земельній ділянці на сусідні домоволодіння чи їх прибудинкову територію. 
Верховний Суд також звертає увагу на те, що вказаний спір між сторонами щодо порушення прав позивача зі сторони відповідачів уже був предметом судового розгляду і преюдиційною постановою Харківського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у справі № 636/2056/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року, провадження № 61-1089св19, у задоволенні аналогічних позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Посилання касаційної скарги на відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду є безпідставними, так як у справі, яка переглядається, позивач не довів порушення його прав, що є його процесуальним обов`язком. 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди із висновками суду щодо суті спору та спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Крім того, наведені у касаційній скарзі інші доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.
Порушень судом норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи суд касаційної інстанції не встановив. При цьому не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України). 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник
Г. В. Коломієць
Ю. В. Черняк