ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.06.2026	Справа № 910/2253/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський бронетанковий завод» (вул.Бориспільська, буд.34-А, м.Київ, 02093; ідентифікаційний код 14302667)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛД-Сервіс» (б.Русанівський, буд.6, кв.78, м.Київ, 02154; ідентифікаційний код 43352581)
про стягнення 188 880,50 грн

без виклику представників сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський бронетанковий завод» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛД-Сервіс» про стягнення 188 880,50 грн, з яких 113 795,93 грн заборгованості, 35 211,27 грн пені, 29 622,31 грн 3% річних та 10 250,99 грн інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за договором підряду №КБТЗ/ПВВИ/21/19 від 31.05.2021 в частині своєчасної оплати виконаних робіт. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 (суддя Князьков В.В.) позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та серед іншого встановлено учасникам справи строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2026, у зв`язку із звільненням судді Князькова В.В., справу № 910/2253/26 передано для розгляду судді Капцовій Т.П.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2026 суддею Капцовою Т.П. прийнято справу № 910/2253/26 до свого провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Крім того цією ухвалою позовну заяву було залишено без руху на підставі частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України.
29.05.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої виявлені недоліки позовної заяви було усунуто.
Так, позивачем викладено в новій редакції прохальну частину позову, згідно з якою він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 188 880,50 грн, з яких 113 795,93 грн заборгованості, 35 211,27 грн пені, 29 622,31 грн інфляційних втрат та 10 250,99 грн 3% річних.
На виконання частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 було надіслано судом до електронного кабінету позивача, а відповідачу - рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Позивач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
Натомість, відповідно до витягу із сервісу відстеження поштових пересилань адресоване відповідачу-1 поштове відправлення № R067117342341 було повернуто до суду, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
Згідно з приписами частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Сам лише факт не отримання особою кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси сторін є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Таким чином, про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/2253/26 відповідач вважається повідомленим належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/2253/26 від 09.03.2026, оскільки остання оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, але не забезпечив отримання поштової кореспонденції, і як наслідок, не скористався наданим йому процесуальним правом та у встановлений строк не подав до суду відзив на позовну заяву, враховуючи, що матеріали справи мітять достатньо доказів для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.05.2021 між Державним підприємством «Київський бронетанковий завод» (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛД-Сервіс» (замовник) було укладено договір підряду № КБТЗ/ПВВИ/21/19 (далі – Договір), згідно з пунктом 1.1 якого підрядник зобов`язується виконати роботи з ремонту виробів за запитом замовника в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити виконані роботи.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору за результатом приймання виконаних робіт сторони підписують акт здачі-приймання виконаних робіт, у якому сторони вказують обсяги виконаних робіт щодо якої кількості виробів було виконано роботи та вартість виконаних робіт.
У пункті 5.1 Договору визначено, що вартість робіт із ремонту за технічним станом буде визначено на підставі дефектувального акту виробів та буде зазначена у специфікації.
Згідно з пунктом 5.2 Договору розрахунки за Договором здійснюються в наступному порядку:
- замовник сплачує авансовий платіж підряднику у розмірі 50% вартості виконаних робіт, яка вказується в специфікації, не пізніше 5 банківських днів від дати підписання специфікації до Договору;
- замовник сплачує підряднику залишок у розмірі 50% вартості робіт, що були виконані, які визначені у специфікації, не пізніше 5 банківських днів від дати підписання акту наданих послуг.
Відповідно до пункту 6.2 Договору за порушення строків оплати, передбачених даним Договором замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.
Договір діє з дати укладення до 31.12.2021, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 9.6 Договору).
14.06.2021 підрядником було виставлено рахунок на оплату № 801 на суму 146 360,10 грн, який, як зазначає позивач, відповідач того ж дня оплатив, про що свідчить наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків.
Відповідно до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 19 від 23.06.2021 на суму 191 795,99 грн та № 25 від 23.06.2021 на суму 68 360,04 грн підрядником були виконані, а замовником прийняті роботи на загальну суму 260 156,03 грн.
Листом № 21/09 від 21.09.2021 замовник гарантував здійснити остаточний розрахунок за виконані роботи в сумі 113 795,93 грн до 18.10.2021.
Водночас, за доводами позивача, відповідач зобов`язання щодо здійснення остаточного розрахунку за виконані роботи не виконав, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість в розмірі 113 795,93 грн.
22.02.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис № 1000651450000036174 про проведення державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський бронетанковий завод», яке утворено в результаті перетворення Державного підприємства «Київський бронетанковий завод».
З метою досудового врегулювання спору позивач направляв відповідачу претензії (вих. № 1579/81 від 10.08.2022, № 438/81 від 19.02.2025) та вимогу (вих. № 271/81 від 27.01.2026), у яких вимагав сплатити, зокрема, заборгованість за Договором в розмірі 113 795,93 грн.
Докази вручення відповідачу цих претензій та вимоги, як і докази їх розгляду останнім, в матеріалах справи відсутні.
З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за виконані роботи, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 113 795,93 грн заборгованості, 35 211,27 грн пені, 29 622,31 грн інфляційних втрат та 10 250,99 грн 3% річних.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.
Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Судом встановлено, що позивач на виконання Договору виконав роботи на суму 260 156,03 грн, про що свідчить наявні в матеріалах справи підписані представниками обох сторін акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 19 від 23.06.2021 на суму 191 795,99 грн та № 25 від 23.06.2021 на суму 68 360,04 грн.
Вказані акти містять найменування суб`єктів господарювання, а також підписи осіб, відповідальних за здачу та прийняття робіт, найменування робіт, їх кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконані роботи.
Доказів на підтвердження наявності у відповідача заперечень щодо якості та обсягів виконаних робіт суду не надано.
Згідно з частинами 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З урахуванням погодженого сторонами у пункті 5.2 Договору порядку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати робіт мали бути виконані у два етапи:
- 50% вартості робіт не пізніше 5 банківських днів від дати підписання специфікації до Договору;
- 50% вартості робіт не пізніше 5 банківських днів від дати підписання акту наданих послуг.
Відтак суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.
За приписом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з наданого позивачем акту звірки взаємних розрахунків між сторонами за Договором 14.06.2021 відповідачем було сплачено 146 360,10 грн.
Доказів здійснення остаточного розрахунку за виконані за Договором роботи як у строк, визначений відповідачем у гарантійному листі (вих. № 21/09 від 21.09.2021), так і після його спливу, матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів сплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 113 795,93 грн визнається судом обґрунтованою.
Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 35 211,27 грн пені, 29 622,31 грн інфляційних втрат та 10 250,99 грн 3% річних.
Як встановлено частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 6.2 Договору за порушення строків оплати, передбачених даним Договором замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.
З огляду на викладене, оскільки невиконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних робіт підтверджується матеріалами справи, позовна вимога про стягнення з відповідача пені, нарахованої на підставі пункту 6.2 Договору, за неналежне виконання грошового зобов`язання, визнається судом обґрунтованою.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 35 211,27 грн із суми боргу 113 795,93 грн за період з 20.02.2025 по 20.02.2026, суд не виявив у ньому помилок, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню в заявленому розмірі.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахований позивачем розмір 3% річних у сумі 10 250,99 грн із суми боргу 113 795,93 грн за період з 20.02.2023 по 20.02.2026 є арифметично правильним, а розрахований позивачем за цей же період розмір інфляційних втрат у сумі 29 622,31 грн не перевищує розміру, розрахованого судом, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог і в цій частині.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.
З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 113 795,93 грн заборгованості, 35 211,27 грн пені, 29 622,31 грн інфляційних втрат та 10 250,99 грн 3% річних.
Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн, відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛД-Сервіс» (б.Русанівський, буд.6, кв.78, м.Київ, 02154; ідентифікаційний код 43352581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський бронетанковий завод» (вул.Бориспільська, буд.34-А, м.Київ, 02093; ідентифікаційний код 14302667) заборгованість в розмірі 113 795 (сто тринадцять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн 93 коп., пеню в розмірі 35 211 (тридцять п`ять тисяч двісті одинадцять) грн 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 29 622 (двадцять дев`ять тисяч шістсот двадцять дві) грн 31 коп. 3% річних в розмірі 10 250 (десять тисяч двісті п`ятдесят) грн 99 коп., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.06.2026

Суддя Т.П. Капцова