Справа № 650/678/23
провадження № 1-кп/650/321/26

ВИРОК
іменем України

05 травня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
із секретарем – ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка в спеціальному судовому провадженні кримінальне провадження № 22022230000000474 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Веселе Бериславського району Херсонської області, Україна, незаміжньої, неповнолітніх дітей на утриманні не маючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка не є депутатом будь-якого рівня,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України,

встановив:

Згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі – РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи в порушення вимог п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.
24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі – ООН).
До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, – установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:
- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;
- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.
Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:
- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;
- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;
- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави:
- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;
- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;
- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;
- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.
Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.
Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є РФ.
У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі – Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.
Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави – України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і РФ.
31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98- ВР та Федеральним Законом РФ від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2, 3 зазначеного Договору рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.
Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований рф 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.
Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Згідно зі статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.
Відповідно до статі 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.
Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.
22 лютого 2022 року президент рф направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил (далі – зс) рф за межами рф, яке було задоволено.
24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині ранку президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.
24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану, строк дії якого в подальшому продовжено.
Так, 24.02.2022 військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин указаної території.
З 24.02.2022 більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями зс рф та до 11.11.2022 вона знаходилась під окупацією держави-агресора, в тому числі і територія Бериславської міської територіальної громади Бериславського району Херсонської області.
Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі – тимчасово окупована територія) – це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 30.11.2022№ 280) Бериславську міську територіальну громаду Бериславського району Херсонської області включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) до 11 листопада 2022 року.
Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій збройними силами російської федерації території Херсонської області, а саме: у м. Берислав Бериславського району Херсонської області, у серпні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням встановити за об`єктивних причин не виявляється можливим, яка станом на 24.02.2022 працювала головним спеціалістом служби у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області, діючи умисно та свідомо, маючи злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність з державою-агресором російською федерацією та на сприяння окупаційній владі держави-агресора, добровільно, з метою завдання шкоди Україні, вступила в злочинну змову з представниками окупаційної влади, отримала від них пропозицію та добровільно зайняла посаду керівника, а саме, так званого «Начальника Управления Пенсионного фонда Херсонской области в Бериславском районе (сервисный центр)», тобто у закладі, який відноситься до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора та яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій. 
ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Берислав Бериславського району Херсонської області та займаючи, з серпня 2022 року по листопад 2022 року (більш точні дати встановити не вдалось можливим), так звану посаду «Начальника Управления Пенсионного фонда Херсонской области в Бериславском районе (сервисный центр)», у вищевказаний період при здійсненні своїх повноважень організовувала формування апарату окупаційного органу влади; видавала організаційні розпорядження; забезпечувала обіг російського рубля; формувала систему пенсійного забезпечення місцевого населення в російській валюті; здійснювала контроль за встановленням та виплатою пенсій та інших виплат на території Бериславського району; організовувала роботу по встановленню та виплаті пенсій населенню; укладала відповідні договори щодо доставки пенсій і інших виплат; організовувала міжвідомчу взаємодію з метою надання державних послуг по призначенню і виплаті пенсій та інших виплат; організовувала роботу з реалізації федеральних законів рф, постанов уряду російської федерації та інших нормативно-правових актів по встановленню, виплаті пенсій та інших виплат.
На судовому засіданні прокурор підтримав обвинувачення, вказав про доведеність вини обвинуваченої зібраними в ході досудового розслідування доказами, які були досліджені судом у відкритому судовому засіданні, а також показаннями свідків, та просив суд призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування, строком на п`ятнадцять років та з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін. Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання.
Захисник у судовому засіданні просив виправдати обвинувачену у зв`язку з недоведеністю наявності в її діях складу інкримінованого кримінального правопорушення. Позицію обґрунтував тим, що сторона обвинувачення не довела добровільного характеру дій обвинуваченої, оскільки всі події відбувались на тимчасово окупованій території, яка перебувала під постійним контролем держави-окупанта, а щодо населення здійснювався примус.
Захисник вважає, що органом досудового розслідування та прокурором не спростовано можливості того, що обвинувачена діяла в інтересах місцевого населення з метою забезпечення його потреб в умовах окупації, а не з метою співпраці з окупаційною владою.
Також захисник звернув увагу на те, що суду не надано оригіналів наказів, посадових інструкцій, положень або інших документів, які б підтверджували наділення обвинуваченої організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями. Сама назва посади, на його думку, не може самостійно підтверджувати фактичне виконання таких функцій.
Окремо захисник посилався на те, що обвинувачена могла діяти у стані крайньої необхідності, а стороною обвинувачення такі обставини належним чином не спростовані.
Обвинувачена на судове засідання не з`явилася, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 липня 2023 року у справі № 490/6890/23 проведено у спеціальному порядку, а судовий розгляд справи здійснений у спеціальному судовому провадженні, за її відсутності, відповідно до ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 січня 2024 року, у зв`язку з чим суд констатує, що як стороною обвинувачення в ході здійснення спеціального досудового розслідування, так і судом в ході здійснення спеціального судового провадження (in absentia), були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.
Так, участь захисника у даному кримінальному провадженні, залученого для здійснення захисту за призначенням, була забезпечена із самого початку кримінального переслідування обвинуваченої та здійснювалася до ухвалення вироку у справі. Захисник брав участь у кожній слідчій (розшуковій) дії, яка передбачала його обов`язкову участь, отримував усі процесуальні документи, що підлягали врученню обвинуваченій, брав участь у кожному судовому засіданні, в якому здійснювався розгляд справи по суті. Жодних зауважень, клопотань чи заперечень з цього приводу від захисника протягом здійснення кримінального провадження не надходило.
Впродовж усього судового розгляду справи інформація про відповідні процесуальні документи та повістки про виклик обвинуваченої до суду завчасно публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України (газета «Урядовий кур`єр») та на офіційному веб-сайті суду, в порядку передбаченому абз. 6 частини третьої статті 323 КПК України, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у зв`язку з чим обвинувачена вважається належним чином ознайомленою з їх змістом.
Після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження та до ухвалення вироку у справі обвинувачена до суду не з`являлася та не була до нього доставлена, що свідчило про відсутність підстав для переходу суду до судового розгляду згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.
З матеріалів справи суд також встановив, що обвинувачена мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; в) бути судженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного їй захисника безплатно для неї. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. 
Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову обвинуваченої, яка повинна знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченої від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» пункту 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статті 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (частина третя статті 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинувачених була застосована належна правова процедура в контексті приписів статті 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Отже, зважаючи на виконання судом усіх передбачених наведеними положеннями кримінального процесуального законодавства вимог щодо проведення спеціального судового провадження, кримінальне провадження здійснено за відсутності обвинуваченої, а обставини причетності останньої до інкримінованого їй кримінального правопорушення, перевірені у відкритому судовому засіданні, із дотриманням засад кримінального провадження та за активної участі захисника. 
Вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується такими наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 22022230000000474 від 17 жовтня 2022 року, досудове розслідування розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України.
Зазначеним витягом зафіксовано, що підставою для початку досудового розслідування стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, відомості за якими внесено до ЄРДР 17 жовтня 2022 року о 12 годині 03 хвилини 42 секунди.
Із короткого викладу обставин, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше вересня 2022 року добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме так званого «начальника Управління Пенсійного фонду Херсонської області в Бериславському районі».
З цього часу на виконання покладених на неї окупаційною владою повноважень вона здійснює формування апарату незаконно створеного окупаційною владою органу, контроль за встановленням та виплатою пенсій та інших виплат на території Бериславського району, впровадження федеральних законів країни-агресора у сфері пенсійного забезпечення та інші дії.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 09 березня 2023 року, разом із довідкою до фототаблиці № 1, фототаблицею № 1, а також відеозаписом проведення зазначеної слідчої дії, встановлено, що свідок ОСОБА_7 під час проведення вказаної слідчої дії впізнав ОСОБА_5 як особу, яка в період окупації збройними силами рф території Бериславського району зайняла посаду керівника Бериславського пенсійного фонду від окупаційної влади.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01 червня 2023 року, разом із довідкою до фототаблиці № 1, фототаблицею № 1, а також відеозаписом проведення зазначеної слідчої дії, встановлено, що свідок ОСОБА_8 під час проведення вказаної слідчої дії впізнала ОСОБА_5 як особу, яка в період окупації населеного пункту займала посаду начальника пенсійного фонду Бериславського району від окупаційної влади.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 01 червня 2023 року, разом із довідкою до фототаблиці № 1, фототаблицею № 1, а також відеозаписом проведення зазначеної слідчої дії, встановлено, що свідок ОСОБА_9 під час проведення вказаної слідчої дії впізнала ОСОБА_5 як особу, яка працювала начальником пенсійного фонду міста Берислав від окупаційної влади.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 07 червня 2023 року, разом із довідкою до фототаблиці № 1, фототаблицею № 1, а також відеозаписом проведення зазначеної слідчої дії, встановлено, що свідок ОСОБА_10 під час проведення вказаної слідчої дії впізнала ОСОБА_5 як особу, яка займала посаду керівника пенсійного фонду міста Берислав від окупаційної влади.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 08 червня 2023 року, разом із довідкою до фототаблиці № 1, фототаблицею № 1, а також відеозаписом проведення зазначеної слідчої дії, встановлено, що свідок ОСОБА_11 під час проведення вказаної слідчої дії впізнала ОСОБА_5 як особу, яка в період окупації Бериславського району Херсонської області працювала директором пенсійного фонду міста Берислав від окупаційної влади.
Відповідно до висновку експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 31 травня 2023 року № СЕ19/115-23/6421-ПЧ, складеного за результатами проведення почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку та підписів»:
Підпис на документі «Справка о стаже ОСОБА_12 от 24.08.2022 № 21/05-22» за підписом «Начальника ОСОБА_13 » виконаний ОСОБА_5 .
Підпис на документі «Справка о стаже ОСОБА_14 от 24.08.2022 № 21/06-22» за підписом « ОСОБА_15 » виконаний ОСОБА_5 .
Підпис на документі «Справка о стаже ОСОБА_16 от 06.09.2022 № 21/14-22» за підписом «Начальника ОСОБА_13 » виконаний ОСОБА_5 .
Підпис на документі «Справка о стаже ОСОБА_17 от 06.09.2022 № 21/19-22» за підписом «Начальника ОСОБА_13 » виконаний ОСОБА_5 .
Підпис на документі «Справка выдана ОСОБА_18 от 29.09.2022 № 21/51-22» за підписом «Начальника ОСОБА_13 » виконаний ОСОБА_5 .
Підпис на документі «Справка выдана ОСОБА_19 от 29.09.2022 № 21/50-22» за підписом «Начальника ОСОБА_13 » виконаний ОСОБА_5 .
Підпис на документі «Справка выдана ОСОБА_20 от 15.09.2022 № 21/28-22» за підписом «Начальника ОСОБА_13 » виконаний ОСОБА_5 .
Підпис на документі - відповіді на запит від 18.10.2022 № 21/140-22» за підписом «Начальника ПФ ОСОБА_21 виконаний ОСОБА_5 .
Підпис на документі «Служебная записка от 19.08.2022» за підписом «Начальника ПФ ОСОБА_22 » виконаний ОСОБА_5 .
Вартість експертизи згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-23/6421-ПЧ у кримінальному провадженні № 22022230000000474 становить 1912 грн.
Відповідно до протоколу огляду від 26 січня 2023 року та протоколу огляду від 01 червня 2023 року було оглянуто документи, вилучені під час огляду приміщення кабінету начальника відділу обслуговування громадян № 3 сервісного центру управління обслуговування громадян ГУ ПФ України в Херсонській області за адресою: Херсонська область, Бериславський район, м. Берислав, вул. 1 Травня, 111.
Під час огляду встановлено, що серед вилучених документів наявна папка з документами синього кольору, у якій містяться оригінали документів, виконані на аркушах паперу формату А4. Ці документи оформлені з використанням реквізитів установи під назвою «Пенсионный фонд Херсонской области Управление Пенсионного фонда в Бериславском районе (сервисный центр)» або «Пенсионный фонд Херсонской области Управление Пенсионного фонда в Бериславском муниципальном округе (сервисный центр)», містять напис «Военно-гражданская администрация Херсонской области», адресу установи у м. Бериславі, електронну поштову скриньку, код «НЗУ», відбитки круглої печатки з текстом «Пенсионный фонд Херсонской области», а також підпис та ініціали « ОСОБА_22 ».
У зазначеній папці оглянуто численні довідки типу «Справка» та «Справка о стаже», видані різним особам, зокрема щодо неперебування їх на обліку в управлінні Пенсійного фонду в Бериславському районі або Бериславському муніципальному окрузі, відсутності права на пенсію у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, наявності або відсутності страхового стажу, а також права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. У цих документах наявні підписи та ініціали « ОСОБА_22 », відбитки печатки «Пенсионный фонд Херсонской области», а в частині документів - підписи виконавців.
Також у цій папці оглянуто заповнені бланки заяв громадян щодо видачі довідок про перебування на обліку в пенсійному фонді, про відсутність стажу та права на отримання трудової пенсії, а також про інші питання пенсійного забезпечення. Вказані заяви адресовані ОСОБА_5 як начальнику Пенсійного фонду Бериславського району або начальнику управління Пенсійного фонду в Бериславському муніципальному окрузі.
Крім того, оглянуто документи службового характеру, зокрема відповідь від 18 жовтня 2022 року № 21/140-22, адресовану начальнику управління Пенсійного фонду в місті Нова Каховка Херсонської області ОСОБА_23 , щодо перевірки місця проживання особи у м. Бериславі, а також клопотання від 18 жовтня 2022 року № 21/141-22, адресоване главі військово-цивільної адміністрації Бериславського муніципального округу, щодо сприяння в організації охоронного конвою та надання транспортного засобу для доставки грошових коштів для виплати пенсій громадянам Бериславського муніципального округу.
Окремо оглянуто службові записки, адресовані керівництву «Пенсионного фонда Херсонской области», щодо організації роботи працівників у вихідні дні для проведення верифікації пенсіонерів та виплати пенсій. У переліках працівників, яким пропонувалося організувати роботу, зазначено, зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших осіб.
Надалі під час огляду встановлено наявність папки сірого кольору, у якій також містяться оригінали документів на аркушах паперу формату А4. Ці документи мають аналогічне оформлення: реквізити «Пенсионного фонда Херсонской области», посилання на «Военно-гражданскую администрацию Херсонской области», адресу у м. Бериславі, електронну пошту, код «НЗУ», печатку «Пенсионный фонд Херсонской области», а також підпис та ініціали « ОСОБА_22 ». У папці сірого кольору оглянуто довідки та заяви щодо видачі довідок про відсутність стажу, права на отримання трудової пенсії, перебування або неперебування на обліку в пенсійному фонді, а також документи щодо пенсійних виплат у зв`язку з втратою годувальника.
Після цього оглянуто іншу папку синього кольору, у якій містяться власноручні та заповнені бланки заяв громадян, адресовані ОСОБА_5 як начальнику пенсійного фонду. Серед них наявні заяви щодо виплати грошових коштів, видачі довідок для пред`явлення до соціальної служби, видачі довідок про відсутність стажу та права на отримання трудової пенсії, а також заяви щодо видачі одноразової допомоги, спрямованої на поховання у зв`язку зі смертю осіб.
Також протоколом огляду зафіксовано наявність окремих файлів із документами. У файлах № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9 та № 10 містяться оригінали довідок, заяв та інших документів, оформлених від імені окупаційного пенсійного органу. У цих файлах оглянуто довідки типу «Справка» та «Справка о стаже», заяви про видачу довідок про перебування на обліку в пенсійному фонді, заяви про відсутність стажу та права на отримання трудової пенсії, заяви про перерахунок стажу, а також документи щодо права на пенсійні виплати.
Зміст оглянутих документів свідчить, що вони складалися від імені органу з назвою «Пенсионный фонд Херсонской области Управление Пенсионного фонда в Бериславском районе» або «Пенсионный фонд Херсонской области Управление Пенсионного фонда в Бериславском муниципальном округе (сервисный центр)», містили реквізити цього органу, його печатку, службові позначення, номери та дати документів, а також підпис та ініціали « ОСОБА_22 ». У значній частині оглянутих матеріалів заяви громадян адресовані безпосередньо ОСОБА_5 як начальнику відповідного пенсійного органу.
Таким чином, під час огляду вилучених документів встановлено наявність значного масиву довідок, заяв, службових записок та інших документів, які оформлені від імені незаконно створеного пенсійного органу на тимчасово окупованій території Херсонської області, пов`язані з організацією пенсійного обслуговування громадян, видачею довідок, перевіркою облікових відомостей, підтвердженням або відсутністю страхового стажу, призначенням або відсутністю права на пенсійні виплати, а також містять підпис та ініціали « ОСОБА_22 » і заяви, адресовані ОСОБА_5 як начальнику пенсійного фонду.
Усі вищевказані документи відповідно до постанови про визнання речовим доказом та визначення місця його зберігання від 01 червня 2023 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Під час дослідження вказаних доказів жодна із сторін не заявила про недотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства при їх отриманні на стадії досудового розслідування, про їх недопустимість чи неналежність.
Крім того, в судовому засіданні був допитаний свідок, зі змісту показу якого вбачається причетність обвинуваченої до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що на час повномасштабного вторгнення рф проживала у м. Бериславі Херсонської області. Російські військові ходили по домівках, проводили обшуки, спілкувалися російською мовою, мали шеврони, триколори, на техніці були позначки «Z», а на організаціях у місті були вивішені прапори рф. У період окупації вона м. Берислав не залишала.
ОСОБА_5 їй відома як начальниця Пенсійного фонду, створеного окупаційною владою. Про набір працівників до цього Пенсійного фонду вона дізналася від знайомої ОСОБА_24 приблизно на початку серпня 2022 року. Пішла працювати через складне матеріальне становище, оскільки мала утримувати сім`ю.
Приблизно 09-10 серпня 2022 року вона прийшла до приміщення Пенсійного фонду у м. Бериславі, розташованого по вул. 1 Травня, 111. ОСОБА_5 особисто завела її через чорний вхід на другий поверх, представилась начальницею Пенсійного фонду та повідомила, що набирає співробітників. Після співбесіди свідок написала заяву про згоду працювати, надала копії паспорта та ідентифікаційного коду. Заява писалася на управління Пенсійного фонду у м. Херсоні.
У подальшому вона працювала касиром у Пенсійному фонді м. Берислава. До обов`язків входило отримання від ОСОБА_5 грошових коштів, видача цих коштів пенсіонерам та підписання відповідних відомостей. ОСОБА_5 надавала відомість, передавала кошти для перерахунку, після чого працівники перераховували кошти та підписувалися у відомостях. Її підпис у відомостях ОСОБА_5 ставила після працівників.
Пенсіонери заходили до приміщення, оператори знімали копії їхніх паспортів, після чого люди підходили до касирів, отримували кошти, а касири заповнювали ордери і ставили підписи. Наприкінці дня ОСОБА_5 приходила, збирала відомості, перераховувала кошти та перевіряла, щоб усе сходилося.
Заробітну плату вона отримувала від ОСОБА_5 . Перший раз отримала 54 000 російських рублів, оскільки місяць був відпрацьований не повністю. ОСОБА_5 їздила до Херсона, здавала відомості та особисто виплачувала працівникам заробітну плату. Наступного разу заробітну плату вчасно не видали, тому працівники самостійно їздили до Пенсійного фонду в м. Херсоні.
До Пенсійного фонду зверталося багато людей, переважно особи віком від 60 років або особи, які мали пенсійне посвідчення, зокрема видане у зв`язку з інвалідністю. ОСОБА_5 керувала роботою працівників, видавала кошти, збирала відомості та організовувала процес виплати пенсійних коштів.
Також, на судовому засіданні були досліджені показання свідків отримані не шляхом їх безпосереднього допиту судом під час судового засідання, а у порядку частини одинадцятої статті 615 КПК України, відповідно до якої показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
У вказаному порядку досліджені показання свідків ОСОБА_11 ,  ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які були допитані під час досудового розслідування, що підтверджується протоколами допиту свідків, а також змістом DVD-R дисків, доданих до протоколів допиту, які були відтворені в залі суду.
Таке рішення було судом ухвалене у зв`язку з неможливістю забезпечення прибуття зазначених свідків до зали суду з об`єктивних причин.
Так, відповідно до результатів допиту свідка ОСОБА_11 , які зафіксовані за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації, встановлено, що вона 08 червня 2023 року надала такі показання. 
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що фактично проживає у м. Бериславі близько 15 років, а з 1993 року працювала в Укртелекомі. На час повномасштабного вторгнення рф перебувала у м. Бериславі. Місто було окуповане російськими військами приблизно із середини березня 2022 року до 11 листопада 2022 року. Російських військових розпізнавала за формою, емблемами, триколорами та нашивками. У період окупації в місті діяли блокпости, проводилися перевірки документів, блокпости були біля хлібозаводу та лікарні, містом пересувалися представники фсб з відповідними знаками розрізнення.
ОСОБА_5 їй знайома як особа, яка в період окупації працювала начальником Пенсійного фонду в м. Бериславі. Після того, як працівників Укрпошти звільнили, а заробітну плату з травня 2022 року не виплачували, вона звернулась до відділу кадрів окупаційної адміністрації у м. Бериславі за адресою: площа Перемоги, 2, де подала заяву про надання роботи за спеціальністю. Заяву передала працівниці відділу кадрів на ім`я ОСОБА_25 .
У подальшому знайома повідомила, що Пенсійний фонд набирає працівників і цим займається ОСОБА_5 . Після звернення до ОСОБА_5 та повідомлення про наявність місця касира вона працювала на території пошти, де ОСОБА_5 на той час займалася видачею грошової допомоги по 10 000 грн. Це відбувалося приблизно 01-02 серпня 2022 року. ОСОБА_5 особисто представилась начальником та повідомила про наявність місця касира.
Для працевлаштування вона написала заяву на начальника Пенсійного фонду м. Херсона, у якій просила прийняти її на роботу на посаду касира, надала паспортні дані та диплом. Приблизно 05 серпня 2022 року прийшла до Пенсійного фонду м. Берислава, де ОСОБА_5 посадила її на робоче місце, провела інструктаж і визначила, що необхідно видавати гроші, набивати базу та допомагати іншим працівникам.
Пенсійний фонд знаходився у м. Бериславі за адресою: вул. 1 Травня, 111. У приміщенні працювало близько восьми осіб, серед яких були ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , яка була заступником начальника, а також інші працівники. Робоче місце свідка знаходилося у кабінеті, де раніше працювали працівники Пенсійного фонду за української влади, а ОСОБА_5 перебувала на другому поверсі у кабінеті начальника.
До її обов`язків входила видача грошових коштів населенню. ОСОБА_5 приходила на роботу, видавала працівникам гроші за відомостями, після чого особа підходила до оператора, її дані вносили до бази, видавався ордер, з яким людина підходила до касира, отримувала кошти, а факт видачі відмічався в комп`ютері. Гроші для видачі особисто передавала ОСОБА_5 . У відомостях, які вона передавала, були зазначені її підпис і посада, працівники також розписувались у цих документах.
Потік осіб, які зверталися за отриманням коштів, був значним, за день могло видаватися до 500 000 російських рублів, а в окремі дні - 200 000 або 300 000 російських рублів. Також до ОСОБА_5 приїжджали представники сіл, які забирали кошти для подальшої видачі сільському населенню. ОСОБА_5 давала розпорядження щодо того, скільки коштів необхідно видати протягом дня, збирала відомості, доручала рахувати та формувати списки.
ОСОБА_5 вела себе як керівник Пенсійного фонду, розпоряджалася коштами, організовувала роботу працівників, визначала порядок прийому людей та видачі грошових коштів. Вона була мовчазною, конфліктів із працівниками не мала, однак фактично керувала процесом видачі коштів і роботою працівників.
Відповідно до результатів допиту свідка ОСОБА_9 , які зафіксовані за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації, встановлено, що вона 01 червня 2023 року надала такі показання.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що з 2007 року проживає у м. Бериславі Херсонської області. На початок повномасштабного вторгнення рф перебувала за місцем проживання. ОСОБА_31 було окуповане російськими військами, які перебували у місті орієнтовно з весни 2022 року до листопада 2022 року. У місті були блокпости, комендантська година, перевірялися документи у населення, російські військові мали відповідну символіку, прапори та техніку.
ОСОБА_5 їй знайома. У період окупації, приблизно у липні 2022 року, після припинення роботи пошти за української влади, її разом з іншими колишніми працівниками пошти запросили до районної державної адміністрації, яка вже діяла під контролем окупаційної влади. Там запропонували працювати на пошті та видавати населенню одноразову допомогу у розмірі 10 000 грн. На момент першого запрошення ОСОБА_5 там не було.
Надалі у приміщенні районної державної адміністрації її познайомили з ОСОБА_5 . ОСОБА_5 була представлена як особа, яка буде курирувати роботу з видачі одноразової допомоги пенсіонерам, особам з інвалідністю, одиноким матерям, багатодітним сім`ям та іншим категоріям населення. Вона повідомила, що працівниці будуть працювати на пошті, приймати людей на місці та дивитися, як буде організована робота.
Під час роботи на пошті ОСОБА_5 вела документацію, списки осіб, вносила дані до бази. Люди приходили, приносили копії паспортів, при цьому обов`язково звірявся оригінал паспорта, після чого на підставі документів отримували грошову допомогу. Гроші для видачі приносила ОСОБА_5 . Після цього працівники заповнювали ордери, зазначали отриману суму, а в кінці дня звітували щодо виданих коштів, перевіряли списки та залишки. Кошти видавалися всім в однаковому розмірі - по 10 000 грн. За виконану роботу через приблизно два тижні ОСОБА_5 виплатила їй 10 000 грн як заробітну плату, при цьому вона розписувалась у відповідному бланку.
Приблизно з початку серпня 2022 року ОСОБА_5 вже позиціонувала себе як керівник Пенсійного фонду. Після припинення видачі одноразової допомоги ОСОБА_5 повідомила, що з Херсона надійшов наказ припинити цю роботу та відкрити Пенсійний фонд. Вона запропонувала перейти працювати до Пенсійного фонду. Свідок погодилась і почала працювати оператором.
У Пенсійному фонді її обов`язки полягали у внесенні пенсіонерів до бази, прийнятті документів, перевірці оригіналів і копій документів та видачі коштів пенсіонерам у разі відповідності поданих документів установленим вимогам. ОСОБА_5 приносила гроші для подальшої видачі, працівники заповнювали ордери, а наприкінці дня звітували їй щодо виданих сум і залишків. На ордерах зазначалась посада ОСОБА_5 - начальник Пенсійного фонду, а також її підпис та ініціали. Печатки на ордерах не було, можливо її ставили пізніше після здачі документів до Херсона.
У Пенсійному фонді працювало приблизно п`ять осіб, серед яких були ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та сама свідок, а заступником була ОСОБА_30 . Робота тривала майже до кінця жовтня 2022 року, однак останні тижні через евакуацію та відсутність видачі коштів вони фактично допрацьовували з документами. ОСОБА_5 щомісяця привозила відомості на виплату заробітної плати, у яких працівники розписувалися, після чого вона забирала ці відомості назад.
Заяви на працевлаштування писалися на Херсон, до управління Пенсійного фонду, а не безпосередньо на ОСОБА_5 , однак самі бланки заяв надавала ОСОБА_5 . Після завершення роботи вона пропонувала працівникам евакуюватися, посилаючись на можливі переслідування та небезпеку, однак свідок не погодилась. Більше з ОСОБА_5 вона не зв`язувалась.
Відповідно до результатів допиту свідка ОСОБА_7 , які зафіксовані за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації, встановлено, що він 09 березня 2023 року надав такі показання.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що з серпня 2007 року проживає у с. Веселе Бериславського району Херсонської області. Раніше працював в Управлінні соціального захисту м. Берислава, потім у Пенсійному фонді м. Берислава, після цього знову в Управлінні соціального захисту м. Берислава, а надалі у Пенсійному фонді Нової Каховки.
ОСОБА_35 було окуповане російськими військами 24 лютого 2022 року приблизно о 13 годині та перебувало в окупації до 10-11 листопада 2022 року. У період окупації він тривалий час населений пункт не залишав, перебував у селі, лише їздив до Нової Каховки. Під час окупації діяла комендантська година, були блокпости, військові ходили по домівках, перевіряли та переписували населення.
ОСОБА_5 була йому відома ще до окупації. Вона раніше працювала у Центрі соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді, а також у відділі у справах дітей у Бериславі, у районній державній адміністрації.
У період окупації ОСОБА_5 приїздила до с. Веселе у складі делегації окупаційної влади разом із ОСОБА_36 , який був головою районної державної адміністрації від окупаційної влади, його першим заступником ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та іншими особами. На той час було зібрано працівників, які працювали в адміністрації при окупаційній владі, а не все село. Присутнім повідомили, що с. Веселе та с. Козацьке переходять під контроль ОСОБА_39 , а не Нової Каховки, і надалі працюватимуть через ОСОБА_40 .
ОСОБА_5 на цьому зібранні представилась начальником Пенсійного фонду в м. Бериславі та повідомила, що документи пенсіонерів із села потрібно збирати і возити до ОСОБА_39 , а не до ОСОБА_41 . Вона особисто повідомила йому та іншому працівнику з Пенсійного фонду, що вони надалі працюватимуть у Бериславському пенсійному фонді. Це відбувалося орієнтовно у двадцятих числах серпня 2022 року.
У подальшому він двічі зустрічався з ОСОБА_5 у Пенсійному фонді в с. Козацькому біля колишнього ринку. Питання стосувалися організації роботи та техніки, оскільки їм передавали техніку з ОСОБА_41 , потім її змінювали після переходу під ОСОБА_40 . ОСОБА_5 вирішувала організаційні питання та виконувала організаційно-розпорядчі функції.
У Бериславському пенсійному фонді, за його спостереженнями, у відділі прийому працювали чотири особи, в іншому кабінеті ще дві дівчини, а на другому поверсі була ще одна жінка. Після приїзду до ОСОБА_39 він передавав документи пенсіонерів особисто ОСОБА_5 . Це були копії паспортів, ідентифікаційних кодів та пенсійних посвідчень. Документи передавались у її кабінеті на другому поверсі, де раніше був кабінет начальника Пенсійного фонду за української влади, за адресою: м. Берислав, вул. 1 Травня, 111.
ОСОБА_5 особисто приймала ці документи та особисто видавала йому кошти для виплати пенсій громадянам. Йому надавався аркуш із таблицею, у якій в один рядок було зазначено його прізвище та суму. Першого разу він здав документи і взяв кошти, другого разу привіз залишок коштів та останні документи і повідомив, що більше не працює. Працювати припинив 09 вересня 2022 року, тобто працював приблизно два тижні.
Робота з прийому громадян у Бериславському пенсійному фонді була організована під керівництвом ОСОБА_5 . У неї сиділи працівники, які приймали людей, а вона здійснювала керівництво, надавала підлеглим вказівки щодо прийому заявок та керувала видачею коштів. Усе відбувалося за її підписом. Він бачив, що на столі у ОСОБА_5 була печатка, і вона особисто ставила її на довідках.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Таким чином, суд безсторонньо та неупереджено оцінивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, які є належними та допустимими, дійшов висновку, що підтверджені ними обставини виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований обвинуваченій злочин було вчинено і остання є винною у його вчиненні. Стороною обвинувачення, на переконання суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації вказаного діяння.
Наявність в діях обвинуваченої прямого умислу на вчинення інкримінованого злочину, а саме на добровільне зайняття посади у незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією російської федерації, встановлені судом на підставі сукупності досліджених судом доказів, зокрема, тих, що підтверджують обставини, які свідчать про очевидне розуміння обвинуваченою факту окупації вказаної території, яка мала відкритий характер, факту незаконності створення та роботи окупаційних адміністрацій та підпорядкованих їм органів влади, яка діяла на відповідній території, необхідності вчинення особою активних дій, спрямованих на забезпечення діяльності незаконного органу влади, виконання функцій представницької та виконавчої влади від імені окупаційної адміністрації, покладення на неї у зв`язку з цим відповідних обов`язків та наділення повноваженнями, що не охоплювалися діючим в Україні законодавством, що призвело до фактичного виконання завдань окупаційної адміністрації держави-агресора, не прихованою співпрацею із представниками окупаційної влади від російської федерації, яка офіційно визнана країною-агресором не лише на території України, а й більшістю країн світу та міжнародними організаціями.
Крім того, обвинувачена на момент окупації м. Берислава Бериславського району Херсонської області та перед вчиненням злочину була місцевою мешканкою, тобто вона була обізнана щодо законної влади від України, яка діяла на відповідній території, а отже очевидно розуміла незаконність вчинених нею дій, які були спрямовані на створення ознак зовнішньої легітимності для громадян рф та забезпечення діяльності окупаційного органу влади, що в свою чергу передбачало чітке розуміння нею наслідків, які вони мали зумовити та правових процедур, які при цьому мали бути застосовані до таких осіб. Крім того, з боку офіційних представників України неодноразово через засоби масової інформації громадянам України, які залишились на тимчасово окупованій території, роз`яснювалось про те, що дії, спрямовані на співпрацю з окупаційною владою, тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Зазначене є беззаперечним свідченням невимушеної поведінки обвинуваченої, відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.
Крім того, як встановлено із пояснень свідків, добровільний характер зайняття ОСОБА_5 посади у незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією рф, підтверджується сукупністю узгоджених між собою доказів, які взаємно доповнюють один одного і не містять істотних суперечностей.
Так, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 надали узгоджені між собою показання щодо того, що в період тимчасової окупації м. Берислава Бериславського району Херсонської області ОСОБА_5 відкрито представлялась начальником Пенсійного фонду, організовувала роботу відповідного органу, набирала працівників, визначала їхні функції, розподіляла обов`язки, передавала грошові кошти для виплат, приймала документи від громадян та працівників, контролювала оформлення відомостей і здійснювала фактичне керівництво роботою такого органу.
Зокрема, із показань свідків вбачається, що ОСОБА_5 не виконувала разових або випадкових дій, а здійснювала послідовну організаційну діяльність, пов`язану із функціонуванням незаконно створеного окупаційною владою пенсійного органу. Вона особисто повідомляла працівникам про свою посаду, проводила з ними співбесіди, приймала заяви та документи для працевлаштування, визначала робочі місця, надавала інструкції щодо прийому громадян, ведення бази, оформлення ордерів, відомостей та видачі грошових коштів. Такі дії за своїм характером не є пасивною поведінкою чи формальним перебуванням у приміщенні установи, а свідчать про реальне виконання організаційно-розпорядчих функцій у структурі, створеній окупаційною владою.
Показання свідків взаємно доповнюють одне одного щодо часу, місця, способу та характеру діяльності ОСОБА_5 . Свідки описали один і той самий період - серпень-жовтень 2022 року, одне й те саме місце діяльності - приміщення Пенсійного фонду у м. Бериславі по вул. 1 Травня, 111, а також однаковий зміст її поведінки - керівництво працівниками, організація прийому громадян, видача або передача коштів, оформлення та контроль документації. Вказані показання не містять істотних суперечностей, які могли б поставити під сумнів сам факт зайняття нею відповідної посади або добровільний характер її дій.
Суд враховує, що жоден зі свідків не повідомив про застосування до ОСОБА_5 фізичного чи психологічного примусу, погроз, насильства або інших обставин, які могли б об`єктивно виключати добровільність її поведінки. Навпаки, з показань свідків випливає, що ОСОБА_5 діяла самостійно, відкрито, системно та ініціативно: представлялась керівником, приймала працівників на роботу, давала їм вказівки, визначала порядок виконання завдань, контролювала рух коштів і документів. Такий характер поведінки свідчить про усвідомлене прийняття нею відповідної ролі в незаконно створеному органі влади.
Добровільність дій ОСОБА_5 також підтверджується тим, що її діяльність не була короткочасною або ситуативною. Із показань свідків вбачається, що робота незаконного пенсійного органу тривала не один день, а протягом значного проміжку часу, включала прийом громадян, оформлення документів, видачу грошових коштів, ведення відомостей, формування списків, організацію роботи працівників та взаємодію з іншими структурами окупаційної адміністрації. Такий обсяг і характер виконуваних дій об`єктивно потребували постійної участі особи, яка здійснює керівництво, та не можуть бути пояснені випадковою присутністю, одноразовим дорученням або поведінкою під впливом зовнішнього примусу.
Оцінюючи показання свідків у сукупності з письмовими доказами, суд бере до уваги протокол огляду від 01 червня 2023 року, відповідно до якого оглянуто значний масив документів, вилучених із приміщення кабінету начальника відділу обслуговування громадян № 3 сервісного центру управління обслуговування громадян ГУ ПФ України в Херсонській області за адресою: Херсонська область, Бериславський район, м. Берислав, вул. 1 Травня, 111. Серед оглянутих документів наявні довідки, заяви, службові записки, відомості та інші матеріали, оформлені від імені «Пенсионного фонда Херсонской области», із використанням реквізитів окупаційного органу, відбитків печатки та підпису з ініціалами « ОСОБА_22 ».
Зміст цих документів узгоджується з показаннями свідків про те, що ОСОБА_5 фактично виконувала функції керівника пенсійного органу: документи адресовані їй як начальнику, містять підписи з її ініціалами, стосуються питань пенсійного забезпечення, обліку громадян, підтвердження або відсутності стажу, видачі довідок, організації виплат та службової взаємодії. Наявність великої кількості таких документів свідчить про сталість і системність діяльності, а не про поодинокі або випадкові дії.
Висновок експерта також підтверджує зв`язок ОСОБА_5 із документами, які використовувалися в діяльності незаконного пенсійного органу. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи, підписи у низці документів, виконані від імені «Начальника ПФ ОСОБА_22 », виконані ОСОБА_5 . Цей доказ узгоджується з показаннями свідків про те, що вона підписувала документи, організовувала їх оформлення та контролювала роботу працівників, а тому додатково підтверджує не лише її фактичну участь у роботі незаконного органу, а й виконання нею саме керівних функцій.
Суд також враховує відкритий характер окупації м. Берислава, про який послідовно повідомили свідки. У місті перебували російські військові, діяли блокпости, проводилися перевірки документів, на будівлях розміщувалися прапори рф, використовувалася символіка окупаційних військ та окупаційної адміністрації. За таких обставин ОСОБА_5 , як місцева мешканка, об`єктивно не могла не усвідомлювати, що орган, у якому вона зайняла керівну посаду, створений не відповідно до законодавства України, а окупаційною адміністрацією держави-агресора.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що сукупність показань свідків, протоколу огляду вилучених документів, постанови про визнання цих документів речовими доказами, а також висновку експерта утворює послідовну та взаємопов`язану систему доказів. Ці докази підтверджують, що ОСОБА_5 добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території Херсонської області, та фактично виконувала покладені на неї функції.
Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про примусовий характер її поведінки, матеріали кримінального провадження не містять, а стороною захисту таких доказів не надано. Навпаки, встановлені судом обставини свідчать про добровільну, усвідомлену, тривалу та системну участь ОСОБА_5 у забезпеченні діяльності незаконного окупаційного пенсійного органу, що виключає інше розумне пояснення її поведінки.
З огляду на наведені обставини, доводи захисника про недоведеність добровільності дій обвинуваченої, можливе вчинення нею дій під впливом примусу, в інтересах населення або у стані крайньої необхідності спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Сам факт перебування м. Берислава під тимчасовою окупацією не свідчить про автоматичну наявність примусу щодо обвинуваченої, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних про застосування до неї насильства, погроз чи іншого впливу, який би виключав добровільність її поведінки. Натомість показання свідків, оглянуті документи, визнані речовими доказами, а також висновок експерта підтверджують тривалий, відкритий, системний і послідовний характер її діяльності як керівника незаконно створеного пенсійного органу.
Доводи захисника про відсутність оригіналів наказів, посадових інструкцій чи положень також не спростовують висновків суду, оскільки виконання ОСОБА_5 організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій підтверджується не лише назвою посади, а фактичним змістом її дій: вона представлялась начальником Пенсійного фонду, організовувала роботу працівників, визначала їхні обов`язки, передавала кошти для виплат, приймала документи, контролювала оформлення відомостей та підписувала документи від імені відповідного органу. За таких обставин твердження сторони захисту не створюють розумного сумніву щодо доведеності добровільного зайняття обвинуваченою посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією рф.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження у межах, передбачених частиною першою статті 337 КПК України, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм правову оцінку відповідно до вимог статті 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, взявши до уваги показання свідків, які були допитані безпосередньо під час судового засідання, а також показання свідків, допитаних під час досудового розслідування, відтворені під час судового розгляду в порядку частини одинадцятої статті 615 КПК України, які є послідовними, узгодженими між собою та з іншими обставинами, підтвердженими письмовими доказами, і які, на думку суду, є належними, допустимими та не викликають сумнівів у їх достовірності, у зв`язку з чим покладаються в основу обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що на момент вчинення злочину місто Берислав Херсонської області перебувало під тимчасовою окупацією, на вказаній території було встановлено та здійснювався фактичний контроль з боку збройних формувань держави-агресора - рф, функціонувала створена всупереч законодавству України окупаційна адміністрація та підконтрольні їй незаконні органи влади, зокрема орган, який здійснював функції у сфері пенсійного забезпечення населення, а обвинувачена, будучи громадянкою України та достеменно знаючи про вказані обставини, добровільно вчинила дії, спрямовані на зайняття посади начальника Управління Пенсійного фонду Херсонської області в Бериславському районі, створеного окупаційною адміністрацією держави-агресора, та забезпечення діяльності цього незаконного органу влади шляхом виконання організаційно-розпорядчих функцій, які суд кваліфікує за частиною п`ятою статті 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання суд дійшов таких висновків. 
Положеннями частин першої, другої статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Пунктом 3 частини першої статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 12 КК України та санкції частини п`ятої статті 111-1 КК України встановлено, що інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення є тяжким злочином проти основ національної безпеки України, яке передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Отже, при визначенні обвинуваченій виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення, наслідки його вчинення, інші обставини, які впливають на покарання, а також дані про її особу, яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, на момент окупації проживала в районі в якому і вчинила дії щодо сприяння функціонуванню окупаційного органу влади та виконання організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій, характеризується за місцем проживання посередньо.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до статті 66 КК України, суд не встановив.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до статті 67 КК України, суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Зважаючи на те, що обвинувачена, як громадянка України, вчинила тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, який у зв`язку з цим становить підвищену суспільну небезпеку, наслідки якого виявились, зокрема, у сприянні своїми діями державі-агресору в утвердженні незаконної окупаційної влади на території України, що порушило незалежність, суверенітет, територіальну цілісність та конституційний лад України, а також враховуючи вчинення обвинуваченою вказаного злочину із корисливих мотивів, про що свідчить відсутність обставин, які б підтверджували перебування її у тяжкому матеріальному стані, інші обставини, які б об`єктивно давали б підстави для відповідних висновків, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої, її перевиховання та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливо досягти шляхом призначення їй основного покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк – десять років, та додаткового покарання, у виді конфіскації всього майна, яке є її власністю, а також враховуючи, положення частини першої статті 55 КК України, висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду висловлені в постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 344/16025/18, правові позиції наведені в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування стаття 55 КК України, викладений у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 404/2081/22, обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування строком на п`ятнадцять років, що за характером і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинене кримінального правопорушення.
Призначення обвинуваченій мінімального покарання суд вважає необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з вимогами статей 50 та 65 КК України.
Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином проти основ національної безпеки України, вчиненим на тимчасово окупованій території та з використанням умов воєнного стану. Характер діяння, його спрямованість на забезпечення функціонування незаконно створеного органу влади та фактичне сприяння державі-агресору зумовлюють підвищену суспільну небезпеку вчиненого.
Крім того, обвинувачена ухиляється від правосуддя, до суду не з`являється, участі у розгляді справи не бере, що свідчить про відсутність у неї наміру виконувати покладені законом обов`язки та про необхідність призначення покарання, достатнього для досягнення його мети, зокрема загальної та спеціальної превенції.
Обставин, які б пом`якшували покарання, судом не встановлено, натомість з урахуванням ступеня тяжкості злочину, форми вини, мотивів та обстановки його вчинення, суд дійшов висновку, що призначення мінімального покарання не відповідало б засадам справедливості та не забезпечило б досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 липня 2023 року у справі № 490/6890/23 стосовно обвинуваченої, за її відсутності, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без зазначення строку дії такої ухвали.
Зважаючи на обставини справи, призначене обвинуваченій покарання, яке пов`язане з позбавленням волі, а також відсутність останньої на проголошенні вироку, суд вважає за необхідне продовжити застосований запобіжний захід до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення його виконання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України, а відповідно до частини другої статті 124 КПК України процесуальні витрати слід відшкодувати шляхом стягнення з обвинуваченої на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування, строком на п`ятнадцять років та з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний стосовно ОСОБА_5 , – залишити до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченій ОСОБА_5 обраховувати з моменту її затримання в порядку виконання вироку суду.
Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, органах державного управління, місцевого самоврядування обчислювати з моменту відбуття основного покарання.
Речові докази, відповідно до постанови про визнання речовим доказом та визначення місця його зберігання від 01 червня 2023 року, які зберігаються в матеріалах справи, - залишити в матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 1912 грн.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику, а інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями частини третьої статті 323 і статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:     ________________     ОСОБА_1