ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Черкаси справа № 925/330/26 
Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Катеринопільський Торговий Дім” про розподіл судових витрат у справі № 925/330/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Катеринопільський Торговий Дім” до Фізичної особи – підприємця Тихенка Анатолія Івановича про стягнення 3429242 грн 51 коп.,

ВСТАНОВИВ :

17.06.2026 позивач, в особі адвоката Ярмолінського Ю.В. звернувся, через систему «Електронний суд», до Господарського суду Черкаської області із заявою про розподіл судових витрат (вх.№ 10385/26) у якій просив суд стягнути з відповідача - Фізичної особи-підприємця Тихенка Анатолія Івановича на свою користь понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у справі в розмірі 90000 грн, до заяви додав докази на підтвердження наявності і розміру цих судових витрат.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.06.2026 заяву позивача про розподіл судових витрат призначено до розгляду в судове засідання на 02.07.2026, про її розгляд повідомлено сторін.
Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили, представник позивача подав 02.07.2026, через систему «Електронний суд», заяву (вх. № 11223/26), в якій повідомив про неможливість явки в судове засідання, просив задовольнити заяву про розподіл судових витрат, її розгляд проводити без його участі за наявними у справі доказами. Ухвала суду від 22.06.2026 направлена відповідачу повернена до суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній». 
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем проживання відповідача є: 20727, Черкаська область, Черкаський район, с Носачів, вул. Затишна, буд 28А. (а.с. 225).
За приписами ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто, надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.
Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 3, в разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.
Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Сам лише факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулась в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала таку адресу для кореспонденції. 
Таким чином, суд продемонстрував достатню старанність, щоб дозволити відповідачу, який повинен був знати про правила, що застосовуються до надіслання судових повідомлень учасникам справи, визначитися з провадженням проти нього та скористатись правами і обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України і вважає його повідомленим належним чином.
Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути заяву позивача про розподіл судових витрат у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано додаткове рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши заяву позивача про розподіл судових витрат (вх. №10385/26 від 17.06.2026), матеріали справи № 925/330/26 в частині, що її стосуються, та оцінивши їх у сукупності суд заяву позивача задовольняє частково з таких підстав.
12.03.2026 позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» звернувся, через систему «Електронний суд», в Господарський суд Черкаської області з позовом до Фізичної особи – підприємця Тихенка Анатолія Івановича, в якому просив стягнути, на підставі договору поставки №25/05/59 від 16.05.2025, суму попередньої оплати в розмірі 1067200 грн 03 коп, 365917 грн 82 коп. 45% річних, 111424 грн 66 коп. 35% річних, 9800 грн інфляційних втрат, 944000 грн штрафу, 530900 грн неодержаного доходу, 400000 грн збитків, що разом становить 3429242 грн 51 коп. В позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи: 41150 грн. 91 коп судовий збір сплачений за подання позову, 90000 грн витрат на професійну правничу допомогу, докази яких будуть подані суду. До позовної заяви долучено копії:ордера серії СА №11151428 від 11.03.2026, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000710 від 16.01.2017.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/330/26 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.05.2026. 
18.03.2026 позивач подав, через систему «Електронний суд», заяву про забезпечення позову (вх. 4519/26), яка ухвалою суду від 20.03.2026 задоволена частково, вжито заходи забезпечення позову вказані в ухвалі суду.
Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Міністерства юстиції України Недоступ Дмитро Миколайович подав до суду засобами поштового зв`язку 06.04.2026 лист (вх. №5758/26), в якому повідомив про виконання ухвали суду від 20.03.2026 у справі №925/330/26 в межах виконавчого провадження №80596998.
Ухвалами суду від 07.05.2026, 20.05.2026 підготовче провадження у справі № 925/330/26 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2026; для забезпечення дотримання прав відповідача бути проінформованим про час і дату призначення судового засідання, розміщено інформацію про повідомлення Фізичної особи – підприємця Тихенка Анатолія Івановича на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області вебпорталу судової влади України.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 15.06.2026 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Катеринопільський Торговий Дім” задоволено частково, стягнено з Фізичної особи – підприємця Тихенка Анатолія Івановича - 1067200 грн 03 коп попередньої оплати, 365917 грн 82 коп. 45% річних, 111424 грн 66 коп. 35% річних, 9800 грн інфляційних втрат, 472000 грн штрафу, 530900 грн неодержаного доходу, 400000 грн збитків, 41150 грн. 91 коп судових витрат; у задоволенні решти позову в частині вимог про стягнення 472000 грн штрафу відмовлено.
17.06.2026 позивач в особі адвоката Ярмолінського Ю.В. подав, через систему «Електронний суд», заяву про розподіл судових витрат (вх. № 10385/26), яка є предметом розгляду, до заяви додав копії: договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н/25 від 01.02.2025; договору про надання правничої допомоги №05/12/25 від 05.12.2025; акту приймання-передачі вчинених дій по представництву та надання інших видів правничої допомоги від 16.06.2026 на суму 90000 грн; звіту про надану правничу допомогу від 16.06.2026 до договору про надання правничої допомоги №05/12/25 від 05.12.2025.
Із доданих до позовної заяви і заяви про розподіл судових витрат документів вбачається, що 05.12.2025 між позивачем, як клієнтом, та Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського», як виконавцем, укладено договір про надання правничої допомоги №05/12/25, в якому сторони погодили, зокрема, наступне:
п. 1.1. – виконавець зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу, супровід у господарській справі про стягнення грошових коштів з ФОП Тихенка А.І. за невиконання умов договору поставки № 25/05/59 від 16.05.2025;
п. 3.1. – за правничу допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду) на рахунок у фіксованому розмірі 90000 грн. Гонорар підлягає сплаті в повному обсязі незалежно від результату вирішення справи судом та інших процесуальних заяв, клопотань, скарг;
п. 3.2. – визначений у п. 3.1 цього договору розмір гонорару є остаточним і твердим. Він покриває весь комплекс послуг виконавця, необхідних для представництва інтересів Клієнта у справі, зазначеній у п.1.1 цього договору, та не підлягає зміні (збільшенню/зменшенню) залежно від: фактично витраченого виконавцем часу; кількості підготовлених та поданих процесуальних документів; кількості судових засідань у яких виконавець брав участь; обсягу фактично виконаних виконавцем дій та етапів роботи; 
п. 4.1. – розрахунки проводяться в безготівковій формі за написані процесуальні документи: протягом 30 днів з дня підписання Акту приймання-передачі вчинених дій.
16.06.2026 сторонами погоджено акт приймання-передачі вчинених дій по представництву та надання інших видів правничої допомоги на загальну суму 90000 грн, в якому зазначено детальний опис наданих адвокатом Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського» послуг у судовій справі № 925/330/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Катеринопільський Торговий Дім” до Фізичної особи – підприємця Тихенка Анатолія Івановича про стягнення 3429242 грн 51 коп із зазначенням дат надання вказаних послуг.
Пунктом 4 акту приймання-передачі вчинених дій сторони погодили, що оплата за надані послуги визначена у фіксованому розмірі 90000 грн. відповідно до п. 3.1 договору про надання правничої № 05/12/25 від 05.12.2025 та підлягає сплаті: протягом 30 днів з дня підписання Акту приймання-передачі вчинених дій.
Того ж дня 16.06.2026 сторонами підписано звіт про надану правничу допомогу за договором про надання правничої № 05/12/25 від 05.12.2025, в якому підтверджено відсутність жодних претензій щодо якості, обсягу та строків наданої правничої допомоги у попередньо визначеному фіксованому розмірі – 90000 грн.
Отже, предметом розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 90000 грн., судових витрат, за надану позивачу Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського» правничу допомогу у даній справі і постановлення додаткового рішення про це.
Згідно з ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 п. 3, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За обставин даної справи суд вбачає, що заява про розподіл судових витрат з доданням доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи були подані у строк, передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що 05.12.2025 позивачем і Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського» укладено договір про надання правничої допомоги 05/12/25, п.п. 3.1., 4.1 якого визначено, що за правничу допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду) на рахунок у фіксованому розмірі 90000 грн. Гонорар підлягає сплаті в повному обсязі незалежно від результату вирішення справи судом та інших процесуальних заяв, клопотань, скарг; розрахунки проводяться в безготівковій формі за написані процесуальні документи: протягом 30 днів з дня підписання Акту приймання-передачі вчинених дій.
16.06.2026 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі вчинених дій на суму 90000 грн, який містить перелік наданих адвокатом Ярмолінським Ю.В. послуг в межах виконання договору про надання правничої допомоги 05/12/25 від 05.12.2025 у справі № 925/330/26. 
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази надання адвокатом Ярмолінським Ю.В. Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського» позивачу професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погодженого гонорару за послуги з надання правничої допомоги, дають суду достатні підстави для покладення витрат позивача на отримання професійної правничої допомоги адвоката на відповідача. 
При розгляді заяв сторін суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, відповідно до якої розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі, а також враховує позицію об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, відповідно до якої за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Разом з тим суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність наданих послуг адвокатом Ярмолінським Ю.В. Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського» до справи відповідач не надав. Дослідивши додані до позову і заяви про розподіл судових витрат доказів, суд недотримання позивачем (його представником) вимог частини третьої статті 126 ГПК України також не встановив.
Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також частини п`ятої статті 129 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Судом також враховано, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.
У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки “суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони” та “суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання” не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що “під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи”.
Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Ярмолінським Ю.В. Адвокатським бюро «Юрія Ярмолінського» робіт, послуг, предмет позову, суд доходить висновку про наявність підстав для не покладення на відповідача усіх витрат на професійну правничу допомогу позивача, на користь якого ухвалено судове рішення.
Підставою для цього суд вважає неспівмірність заявленого до стягнення розміру витрат зі складністю справи та відсутність заперечень відповідача, а відтак і їх необґрунтованість і нерозумність.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про покладення на Фізичну особу – підприємця Тихенка Анатолія Івановича судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» на професійну правничу допомогу у справі № 925/330/26 частково у розмірі 30000 грн., про що ухвалює додаткове рішення.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 236-240, 244, 256 ГПК України, господарський суд,
ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» про розподіл судових витрат вх. № 10385/26 від 17.06.2026 задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи – підприємця Тихенка Анатолія Івановича, РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім», ідентифікаційний код юридичної особи 32316860, місцезнаходження: 20505 Черкаська обл., Звенигородський район, смт Єрки, вул. Звенигородська, буд. 1 – 30000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський Торговий Дім» в частині вимог про стягнення 60000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складене 02.07.2026.

Суддя В.М. Грачов