Справа №594/1185/25
Провадження №2/597/64/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2026 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області 
в складі: судді Шевчук В.М.
за участі секретаря судового засідання Николайчук З.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом  ОСОБА_1  до Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та відновлення порушеного права власності, 
У С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та відновлення порушеного права власності. 
Позивачка ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона 21.07.2010 pоку стала власницею нежитлового приміщення магазину, загальною площею 7З,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 21.07.2010 pоку, яке зареєстроване Борщівським районним БТІ (реєстраційний номер 31077800). Також 03.09.2010 року вона стала власницею житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,5 кв.м, житлова 69,6 кв.м (зареєстровано на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 03.09.2010 pоку, яке зареєстроване Борщівським районним БТІ (реєстраційний номер 5874100). Вказані об`єкти нерухомості знаходяться на земельній ділянці за кадастровим номером 6120884200:02:001:0068 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд, площею 0,2065 гa, яка належить їй на праві власності. ОСОБА_3 (ід.номер НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 (ід.номер НОМЕР_4 ), які є її батьками, подали у 2017 pоку до неї позов до Борщівського районного суду Тернопільської області про визнання за ними i за нею права спільної сумісної власності на вказані вище об`єкти нерухомого майна. Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 08.06.2018 pоку по справі №594/666/17, яке суд апеляційної інстанції залишив в силі 16.10.2018 pоку, суд визнав право спільної часткової власності ОСОБА_5 по 2/5 частки за кожним та за нею право власності на 1/5 частку на вказані вище три об`єкти нерухомості. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вона подала касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду у даній справі від 15.04.2019 pоку дію рішень суду першої та апеляційної інстанцій (рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08.06.2018 pоку та постанову Тернопільського апеляційного суду №594/1272/20) було зупинено до вирішення справи в суді апеляційної інстанції. Поки справа розглядалася у Верховному Суді її батьки звернулися до державного реєстратора Подвірного Я.О., який 07.12.2019 року вніс запис про державну реєстрацію права власності на підставі зупиненого рішення суду. Внаслідок чого її житловий будинок було поділено на два житлові будинки – по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 і здійснено реєстрацію на батьків по 2/5 частки на кожного з них, а на неї 1/5 частку. Рішенням Верховного Суду вуд 01.04.2020 року скасовано рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08.06.2018 року і постанову апеляційного суду від 16.10.2018 року та відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позову про визнання за ними 2/5 часток і за нею по 1/5 частки на магазин, житловий будинок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Для скасування державної реєстрації права спільної часткової власності на її житловий будинок за батьками вона звернулася до Чортківського районного суду про скасування записів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Рішенням суду її позов було задоволено у повному обсязі. На підставі вказаного рішення державним реєстратором було скасовано державну реєстрацію права власності всіх трьох власників по обом житловим будинкам за адресою: АДРЕСА_2 та по магазину, при цьому запис про державну реєстрацію новостворених двох житлових будинків державний реєстратор не скасував, що призвело до того, що обидва будинки в реєстрі існують, а право власності на них не зареєстровано. Отже, на даний час вона не може відновити своє право власності на житловий будинок, тому як його юридично не існує внаслідок незаконної державної реєстрації і нескасування державної реєстрації його поділу на 2 будинки, а Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради відмовляється поновити її права в позасудовому порядку, що змусило її звернутись до суду. 

ІІ.Заяви (клопотання) учасників справи

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, однак від представника позивачки надійшла заява, у якій вона просить справу розглянути за їх відсутності, зазначивши, що вони наполягають на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. 
Представник Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі, визначила проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначила підготовче судове засідання. 
Ухвалою суду від 10.03.2026 року замінено первісного відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Державного реєстратора Подвірного Ярослава Остаповича про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та відновлення порушеного права власності — на Тернопільську міську раду в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, та закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та відновлення порушеного права власності та призначено справу до судового розгляду по суті.
Враховуючи, що представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово не з`являвся у судові засідання, а тому справу слід розглянути у порядку ст.280 ЦПК України за його відсутності з постановленням заочного рішення у справі.
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та відновлення порушеного права власності підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 21.07.2010 pоку стала власницею нежитлового приміщення магазину, загальною площею 7З,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 21.07.2010 pоку, яке зареєстроване Борщівським районним БТІ (реєстраційний номер 31077800).
03.09.2010 року ОСОБА_1 стала власницею житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 9l,5 кв.м, житлова 69,6 кв.м (зареєстровано на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 03.09.2010 pоку, яке зареєстроване Борщівським районним БТІ (реєстраційний номер 5874100).
Вказані об`єкти нерухомості знаходяться на земельній ділянці за кадастровим номером 6120884200:02:001:0068 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд, площею 0,2065 гa, яка належить ОСОБА_1 на праві власності. 
Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 08.06.2018 pоку по справі №594/666/17, яке суд апеляційної інстанції залишив в силі 16.10.2018 pоку, визнано право спільної часткової власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 2/5 частки за кожним та за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку на вказані вище три об`єкти нерухомості. 
Ухвалою Верховного Суду по даній справі від 15.04.2019 pоку дію рішень суду першої та апеляційної інстанцій (рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08.06.2018 pоку та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16.10.2018 року по справі №594/666/17), зупинено до вирішення справи в суді касаційної інстанції.
Рішенням Верховного Суду від 01.04.2020 pоку скасовано рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 08.06.2018 pоку по справі №594/666/17 та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16.10.2018 pоку по даній справі та відмовлено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання за ними 2/5 часток i за ОСОБА_1 по 1/5 частки на магазин, житловий будинок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 та земельну ділянку для їхнього обслуговування. 
Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області №594/1272/20 від 07.11.2022 року скасовано державну реєстрацію прав власності:
- ОСОБА_3 на 2/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №34568171 від 07.12.2019 року);
- ОСОБА_4 на 2/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №34568181 від 07.12.2019 року);
- ОСОБА_1 на 1/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №34568192 від 07.12.2019 року);
- ОСОБА_3 на 2/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №34567910 від 07.12.2019 року);
- ОСОБА_4 на 2/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №34567927 від 07.12.2019 року);
- ОСОБА_1 на 1/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №34567966 від 07.12.2019 року).
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 413954096 від 18 лютого 2025 року вбачається, що за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №1983265061208, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6120884200:02:001:0068, тобто на тій земельній ділянці, на якій розміщені належні ОСОБА_1 приміщення магазину та спірний житловий будинок, загальною площею 50,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1983265061208) та розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6120884200:02:001:0068, станом на 18 лютого 2025 року відомості про право власності відсутні. 
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 413953517 від 18 лютого 2025 року вбачається, що за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №1983252161208, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6120884200:02:001:0068, тобто на тій земельній ділянці, на якій розміщені належні ОСОБА_1 приміщення магазину та спірний житловий будинок, загальною площею 40,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1983252161208) та розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6120884200:02:001:0068, станом на 18 лютого 2025 року відомості про право власності відсутні. 
Отже ОСОБА_1 є власницею всіх трьох об`єктів нерухомого майна i права її батьків даним спором не може бути порушено, тому як Bерховний Суд вже вирішив справу про право власності по суті.
Судом встановлено, що відповідач на підставі заяви ОСОБА_1 мав би відновити первинний запис про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 91,5 кв.м, яке було зареєстроване до внесення оскаржуваних записів до державного реєстру речових прав на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 03.09.2010 року, яке зареєстроване Борщівським районним БТІ (реєстраційний номер 5874100), шляхом, зазначеним вище. Внаслідок таких дій відповідача позивачка позбавлена права вільно розпоряджатись своїм майном.

V. Оцінка суду

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76, 77 ЦПК України).
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній станом на 07 грудня 2019 року, державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Пункт 55 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553, передбачає для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, обов`язкову наявність письмової згоди всіх співвласників на проведення поділу майна, що перебуває у спільній власності.
Згідно з ч.2 ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній станом на 07 грудня 2019 року, у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів.
Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За приписами ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками майна за їхньою згодою.
У відповідності пунктів 1.3, 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України, 12.12.2011 року №3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.
Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Судом встановлено, що державним реєстратором було скасовано державну реєстрацію права власності всіх трьох власників по обом житловим будинкам за адресою: АДРЕСА_2 та по магазину, при цьому запис про державну реєстрацію новостворених двох житлових будинків державний реєстратор не скасував, що призвело до того, що обидва будинки в реєстрі існують, а право власності на них не зареєстровано. Отже, на даний час позивачка не може відновити своє право власності на житловий будинок внаслідок нескасування державної реєстрації його поділу на 2 будинки. Відповідач на підставі заяви ОСОБА_1 мав би відновити первинний запис про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 91,5 кв.м., яке було зареєстроване до внесення оскаржуваних записів до державного реєстру речових прав на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 03.09.2010 року, яке зареєстроване Борщівським районним БТІ (реєстраційний номер 5874100). Внаслідок таких дій відповідача позивачка позбавлена права вільно розпоряджатись своїм майном.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та відновлення порушеного права власності є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

VI. Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України до основних засад цивільного судочинства  належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. 
Керуючись ст.ст.319, 321, 358 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1  до Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та відновлення порушеного права власності задовольнити повністю.
Скасувати державну реєстрацію поділу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,5 кв.м, житлова 69,6 кв.м, на два житлові будинки літера А загальною площею 40,7 кв.м. та літера 4Б загальною площею 50,8 кв.м за тією ж адресою шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав записів про реєстрацію вказаних двох житлових будинків - розділи ОНМ №1983252161208 (будинок літера А) та розділ ОНМ №1983265061208 (будинок літера Б).
Поновити первинний запис в Державному реєстрі про право власності за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на житловий будинок літера А загальною площею 91,5 кв.м шляхом зняття в архівній складовій реєстру відмітки погашення запису ОНМ від 06.08.2018 року, накладену державним реєстратором Скорохід Р.О., на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 91,5 кв.м, реєстраційний номер 5874100. 
Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу, яка подається Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, а відповідачем протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення складено 18.05.2026 року.

Повне найменування сторін:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: Тернопільська міська рада в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, ЄДРПОУ: 04058427. адреса місцезнаходження: 46001, м.Тернопіль бульвар Тараса Шевченка 3.

Суддя В.М.ШЕВЧУК