ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/14148/25
провадження № 2/753/9859/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Котенко Р. В., 
за участю: 
секретаря судового засідання Троцковець К. В., 
позивача ОСОБА_1 , 
представника відповідача адвоката Диких Д. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 лютого 2022 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі № 753/635/22 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 7 000,00 грн щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, на даний момент вказана сума не забезпечує мінімальні потреби дітей, особливо враховуючи постійні додаткові витрати та підняття цін. Також зазначає, що відповідач є військовослужбовцем, має стабільний заробіток, а тому може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням суду та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) на утримання двох дітей до досягнення дітьми повноліття. Також, просила суд встановити доплату або підвищену ставку (до 50%) на одного з дітей, який має статус інвалід з дитинства та здійснити перерахунок аліментів у новому розмірі з дати подання позову до суду.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
У судове засідання, призначене на 08 жовтня 2025 року, з`явилися позивач та представник відповідача.
23 вересня 2025 року від позивача до суду надійшла заява від 19 вересня 2025 року про уточнення позовних вимог. У заяві позивачка змінила предмет позову, виклала нові позовні вимоги та просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з фіксованої суми у розмірі 7 000,00 грн щомісячно на двох дітей на частку від доходу відповідача у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку, а у разі, якщо сума аліментів у вигляді 1/3 частки доходу буде меншою ніж 7 000,00 грн на місяць, стягувати з відповідача додатково 1/6 частину доходу відповідача на користь дитини з інвалідністю з дитинства до досягнення нею повноліття. 
Протокольною ухвалою від 08 жовтня 2025 року, у судовому засіданні, судом постановлено прийняти до розгляду заяву позивачки про уточнення позовних вимог.
Також, 19 вересня 2025 року від позивача до суду надійшла ще одна заява про уточнення позовних вимог, в якій остання виклала нові позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача, крім аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку на утримання дітей, також додаткові витрати, які передбачені ст. 185 СК України, та зобов`язати відповідача брати участь у додаткових витратах, пов`язаних із лікуванням, придбанням ліків, спеціального харчування, великих трат на потреби дітей у розмірі 1/2 фактично понесених витрат, що підтверджується наданими документами. 
Протокольною ухвалою від 08 жовтня 2025 року, у судовому засіданні, судом постановлено відмовити у прийнятті до розгляду вказаної заяви позивачки про уточнення позовних вимог.
Також, 07 жовтня 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви. Відзив обгрунтований тим, що позивачка не надала жодних доказів, які б підтверджували обставини, що відповідно до закону могли би бути підставою для зміни способу стягнення аліментів. Вимоги ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені жодними належними доказами. Сам по собі факт перебування відповідача на військовій службі не свідчить про покращення його матеріального становища, а будь-яких інших доказів на підтвердження збільшення доходів відповідача після ухвалення рішення від 21.02.2022 до суду не надано. Разом з тим, 24.11.2022 контракт добровольця ОСОБА_2 було офіційно припинено наказом командувачам Сил ТРО ЗС України від 24.11.2022, що виключає можливість подальшого трактування його перебування на службі як підстави для покращення матеріального стану. Крім того, відповідач є сумлінним батьком, який належним чином виконує свої батьківські обов`язки та не ухиляється від їх реалізації. Окрім сплати аліментів, розмір яких визначений судом, він з власної ініціативи та в межах своїх фінансових можливостей надає дітям додаткову матеріальну допомогу. Крім того, представник відповідача зазначає, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, представник зазначає, що внаслідок отриманого відповідачем поранення у 2022 році під час несення військової служби, відповідач досі потребує медичної допомоги, зокрема, збирає кошти на дороговартісну операцію, без якої він може втратити працездатність, що фактично може позбавити його можливості забепечувати своїх дітей у майбутньому.
Суд, порадившись на місці, оголосив перерву у судовому засіданні до 04 листопада 2025 року для ознайомлення позивачкою з відзивом представника відповідача. 
У судове засідання, призначене на 04 листопада 2025 року, з`явилися позивач та представник відповідача.
22 жовтня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог, що була прийнята до розгляду під час судового засідання, яке відбулося 08 жовтня 2025 року, в якому сторона відповідача заперечує проти нових викладених позовних вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні. Відзив обгрунтований тим, що у позовній заяві відсутнє обґрунтування та докази, що на дитину з інвалідністю фактично здійснюються більші витрати ніж передбачені нинішнім розміром аліментів. Позивачка не надала жодних документів (медичних довідок, рахунків, підтверджень витрат тощо), які б підтверджували підвищену потребу у додатковому фінансовому забезпеченні. Також, зазначена вимога фактично поєднує різні правові механізми визначення аліментів, що є неприпустимим, а наведене формулювання не відповідає принципу визначеності судового рішення, оскільки створює змінну формулу, яка не дозволяє однозначно встановити розмір аліментів у кожному конкретному місяці. Також, одночасне застосування 1/3 і 1/6 частини доходу може призвести до подвійного стягнення, що суперечить чинному законодавству України.
Суд, порадившись на місці, оголосив задовольнити клопотання представника відповідача та відкласти судове засідання на 12 листопада 2025 року для ознайомлення стороною відповідача з долученою довідкою про доходи. 
10 листопада 2025 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення щодо фактичних доходів та фінансового стану відповідача, в якому зазначено, що станом на 07.11.2025 відповідач офіційно працевлаштований лише в ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» (код ЄДРПОУ 30721457), що підтверджується наказами про звільнення з попередніх місць роботи. Також, зазначено, що 14.04.2022 о 16:00 поблизу смт. Іванків Київської області відповідач, перебуваючи на військовій службі та виконуючи бойове завдання з розмінування, отримав тяжке поранення внаслідок підриву на міні російської федерації, внаслідок чого він проходив тривалу реабілітацію, а стан його здоров`я і досі залишається складним, що потребує постійного лікування.
У судове засідання, призначене на 12 листопада 2025 року, з`явилися позивач та представник відповідача.
У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Зазначила, що аліменти у розмірі 7 000,00 грн не відповідають реальним витратам на дітей, тим паче, що одна з них є дитиною з інвалідністю, витрати на лікування якої у повній мірі лягають на неї. Позивач також зазначила, що відповідач звільнився з роботи вже після звернення нею до суду з цим позовом, тож вона розцінює це звільнення як спробу ухилення від виконання ним обов`язку з утримання дітей. Крім того, зазначила, що відповідач самостійно додатково фінансово не допомагає, з дітьми не спілкується та не зустрічається, погоджується перераховувати додаткові кошти лише після особистого звернення, але і їх недостатньо для повноцінного забезпечення дітей. Додала, що отримане поранення під час перебування на військовій службі не звільняє відповідача від обов`язку забезпечувати своїх дітей. Зауважила, що вона працює продавцем у магазині та отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 6 000,00 грн, а також від держави отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю у розмірі 3 500,00 грн. Вказала, що син з інвалідністю кожні півроку потребує здачі аналізів, які можна зробити у приватних лабараторія, орієнтовна вартість яких рік назад складала 1 500,00 грн. Крім того, син має значні проблеми з зубами і за наслідками консультації ортодонта орієнтовна вартість лікування складатиме 200 000,00 грн. Дочка також має проблеми зі здоров`ям, зокрема, хронічний гастрит, лікування якого коштує 4 000,00 грн. Позивачка зауважила, що з 2022 року вартість товарів, що покривають базові потреби дитини (харчування, одяг, взуття, медичні послуги, лікарські засоби) значно збільшилась. Крім того, позивач посилалась і на свій незадовільний стан здоров`я та потребу у лікуванні.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, підтримала наданий відзив на позовну заяву та надала пояснення аналогічні зазначеним у відзиві. Представник також звернула увагу, що вимога позивача "у разі, якщо сума аліментів у вигляді 1/3 частки доходу буде меншою ніж 7 000,00 грн на місяць, стягувати з відповідача додатково 1/6 частину доходу відповідача на користь дитини з інвалідністю з дитинства до досягнення нею повноліття" не відповідає чинному законодавству та може призвести до подвійного стягнення аліментів. Крім того, представник зазначила, що позивачкою не надані докази на підтвердження витрат на лікування дітей. Просила врахувати, що відповідач добровільно додатково, окрім аліментів, перераховував позивачці грошові кошти на утримання дітей. При цьому відповідач звільнився з військової служби та у зв`язку із пораненням також має потреби у лікуванні та реабілітації. Крім того, відповідач від нових стосунків має малолітню дитину, яку теж утримує. Наразі відповідач працює в ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» та має середньомісячний дохід близько 32 000,00 грн, інших доходів не має. Матеріальне становище відповідача не покращилось, у зв`язку із чим відсутні підстави для зміни способу стягнення аліментів.
Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітній дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 12 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 24 березня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю з дитинства. Вказані обставини підтверджуються висновком ЛКК № 67/2025 від 26.05.2025 та посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 06 жовтня 2010 року Управлінням соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, номер справи одержувача державної соціальної допомоги № 608862/121.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року у цивільній справі № 753/635/22 збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року у цивільній справі № 753/5265/18, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 7 000,00 грн щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ними повноліття. 
На підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист від 23 травня 2022 року та рішення виконується у примусовому порядку.
Як вбачається з довідки Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області від 06.10.2025 № 218655 у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 з виконання вищевказаного рішення Дарницького районного суду м. Києва, заборгованість по аліментам станом на 06.10.2025 відсутня.
Судом також встановлено, що відповідач на підставі заяви та контракту від 20.03.2022 наказом командира Добровольчого формування № 2 Білогородської сільської територіальної громади від 21.03.2022 № 5/0с "Про зарахування до добровольчого формування" був зарахований до четвертої роти ДФ № 2 Білогородської сільської територіальної громади.
Разом з тим, станом на 06.10.2025 відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідач має відстрочку від мобілізації до 31.12.2025 у зв`язку з бронюванням на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 15.04.2022 вбачається, що відповідач отримав мінно-вибухову травму, у зв`язку із чим проходив стаціонарне лікування у період з 15.04.2022 по 03.06.2022, що підтверджується виписним епікризом № 4608, виданим Національним військово-медичним клінічним центром "ІНФОРМАЦІЯ_7" та у подальшому проходив обстеження, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста № НОМЕР_7, виданим 02.10.2025 Державною установою "Інститут травматології та ортопедії НАМН України".
Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.
Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
За умовами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно з положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто.
Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Зазначена правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС № 712/6313/21 від 22 серпня 2022 року.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 489/100/18 наголошує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
Верховний суд у постанові від 15 жовтня 2025 року у справі №686/28590/23, провадження № 61-4480 св25 зауважив, що парламент встановив у статті 192 СК України ті обставини, які враховуються для збільшення розміру аліментів. Такі обставини є оціночними. Тобто в кожному конкретному випадку суд, з урахуванням судового розсуду, повинен навести, які саме обставини змінилися, і чому визначений розмір є необхідним і достатнім. Завдання розсуду полягає в тому, щоб знайти справедливу рівновагу між інтересами дитини та можливостями платника; конструкція «необхідний і достатній розмір аліментів» охоплює не лише фізичне утримання, а й забезпечення соціального та інтелектуального розвитку дитини, виходячи з рівня життя, який вона мала б за спільного проживання батьків; застосування конструкції судового розсуду вимагає від суду пояснення які обставини враховані судом при збільшенні розміру аліментів і як розмір узгоджується з інтересами дитини. Суд може враховувати поведінку платника, зокрема ухилення від сплати, приховування доходів, відчуження майна на шкоду дитині, як обставини, що свідчать про недобросовісність.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Судом встановлено, що діти проживають разом з позивачкою, ця обставина стороною відповідача не заперечувався.
При цьому позивачка посилається на зміну обставин утримання дітей, а саме зазначає про зростання цін в Україні на товари та послуги, які задовільняють базові потреби дітей, внаслідок інфляції, що, відповідно, за період з дня присудження аліментів до цього часу призвело до збільшення її витрат на утримання дітей. Вказує, що аліменти у розмірі 7 000,00 грн є недостатніми для забезпечення потреб дітей, одна з яких є дитиною з інвалідністю з дитинства.
Надаючи оцінку доводам сторони позивача про недостатність аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Позивач вказує, що відповідач є працездатною особою, проходить військову службу у ЗСУ та отримує сталий дохід.
Вказані обставини заперечувались стороною відповідача, так як на момент подання даного позову контракт відповідача з добровольчим формуванням було припинено.
Судом встановлено, що відповідач станом на 06.10.2025 не проходив військову службу та мав відстрочку від мобілізації у зв`язку із бронюванням на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Одночасно судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Бобровицького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 05.08.2022 у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 було звернуто стягнення на заробітну плату боржника, яку він отримує у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЕСО- АВТОТЕХНІКС".
Як встановлено з довідки про доходи відповідача від 13.10.2025, відповідач за перший та другий квартал 2025 року отримав дохід у загальному розмірі 465 830,51 грн, з яких 230 000,00 грн - дохід, отриманий від праці у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЕСО- АВТОТЕХНІКС".
З рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року у цивільній справі № 753/635/22 вбачається, що відповідач заявляв про свій дохід у розмірі 11 000,00 - 12 000,00 грн, а судом встановлено, що сукупний дохід відповідача за 2021 рік не в змозі забезпечити визначений позивачем розмір аліментів у 10 000,00 грн.
З огляду на вказане, суд доходить висновку, що матеріальне становище відповідача з моменту постановлення рішення у 2022 році про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, покращилось. 
Одночасно суд вважає, що станом на 2026 рік сума аліментів у розмірі 7 000,00 грн на утримання двох неповнолітніх дітей, одна з яких є дитиною з інвалідністю, є недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Суд бере до уваги, що відповідач додатково перераховував позивачці кошти на утримання дітей, а також безпосередньо дітям, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями. Однак, зважаючи на доводи позивачки, яка запевняла, що додаткові кошти відповідач сплачував тільки після неодноразових звернень до нього, суд вважає, що гідний рівень забезпечення потреб дітей не має залежати від бажання батька надати додаткові, окрім аліментів, кошти на утримання своїх дітей. 
Отже, при вирішенні питання щодо можливості зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, суд враховує, що: відповідач працевлаштований та отримує дохід у вигляді заробітної плати; стан здоров`я неповнолітнього ОСОБА_4 , який є дитиною з інвалідністю; стан здоров`я відповідача, який внаслідок отримання мінно-вибухової травми потребує лікування та реабілітації.
Ураховуючи все вище зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошовї суми на частку від доходу платника аліментів та про відсутність підстав для відступу від запропонованого позивачем розміру аліментів, який відповідає положенням ч. 5 ст. 183 СК України і становить 1/3 частину від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.
При цьому суд зауважує, що ч. 5 ст. 183 СК визначена можливість стягнення аліментів у розмірі половини заробітку платника аліментів на трьох дітей, тобто по 1/6 частці на дитину.
Відтак, стягуючи з відповідача 1/3 частку від його заробітку на двох дітей, права та інтереси його третьої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на забезпечення гармонійного розвитку не порушуються.
Щодо вимоги позивача про додаткове стягнення аліментів на утримання дитини з інвалідністю, суд зазначає таке.
Так, позивачка просить, якщо сума аліментів у вигляді 1/3 частки доходу буде меншою ніж 7 000,00 грн на місяць, стягнути додатково 1/6 частину доходу відповідача на користь дитини з інвалідністю з дитинства до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідну позицію викладено й в рішенні ВССУ від 22 лютого 2017 року у справі № 756/14962/15.
Відтак, суд погоджується з доводами представника відповідача, що одночасне стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 і 1/6 частини від доходу відповідача суперечить чинному законодавству України та може призвести до подвійного стягнення аліментів.
Разом з тим, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, у разі, якщо батько добровільно не братиме участь у задоволенні потреб дитини з інвалідністю.
З огляду на вказане, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд задовольняє вимогу позивача в частині зміни способу стягнення аліментів та вважає за необхідне визначити частку від заробітку (доходів) відповідача, що буде стягуватись на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3. В іншій частині позову слід відмовити.
Суд також роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 12, 76-81, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити частково.
Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року у цивільній справі № 753/635/22 на користь ОСОБА_1 , та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ).
Повне рішення складено 25.05.2026.

Суддя Р. В. Котенко